АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/351/19Головуючий по 1 інстанції Васильківська Т.В.
Категорія: 305010900 Доповідач в апеляційній інстанції Пономаренко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Фетісової Т.Л.

секретар Попова М.В.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ТОВ «Кріпт - С» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2017 року (постановлене суддею Васильківською Т.В.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Кріпт-С», ОСОБА_5, страхової компанії «Брокбізнес», третя особа: Приватне підприємство «Торгова компанія «Оператор», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

:

в с т а н о в и л а :

21 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ТОВ «КРІПТ-С», ОСОБА_5, страхової компанії «Брокбізнес» (СК «Брокбізнес»), третя особа: Приватне підприємство «Торгова компанія «Оператор» (ПП «Торгова компанія «Оператор»), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

Позовні вимог обґрунтовано тим, що 28 січня 2016 року близько 8 год. 40 хв. водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності ТОВ «КРІПТ-С», з яким ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах, на 217 км+650м автодороги Київ-Знам'янка, порушивши вимоги п.14.2«в» ПДР України, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху для виконання обгону не впевнившись в тому чи вільна смуга зустрічного руху від інших транспортних засобів на достатній для обгону відстані, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, який під керування ОСОБА_4 рухався в зустрічному напрямку в своїй смузі руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено відповідне стягнення.

В результаті ДТП джерелом підвищеної небезпеки позивачу завдано матеріальної шкоди, яка полягає у пошкодженні його автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, вартість відновлювального ремонту якого згідно висновку експерта №012 від 12 березня 2016 року становить 382 714 грн.

СК «БРОКБІЗНЕС» після звернення позивача до суду частково відшкодувала завдану матеріальну шкоду, сплативши йому 49 200 грн.

Так, позивач в своїй заяві про зменшення позовних вимог зазначив, що СК «БРОКБІЗНЕС» дійсно відшкодувала йому зазначену суму проте - не відшкодувала її у повному обсязі, залишок відшкодування складає 800 грн.

Також ОСОБА_4 зазначає, що в наслідок ДТП йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює у 10 000 грн. та 510 грн. франшизи каско, які просить стягнути з ОСОБА_5, який спричинив ДТП.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «КРІПТ-С» на користь ОСОБА_4 321 714 грн. матеріальної шкоди спричиненої внаслідок ДТП та 9 758,18 грн. судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «КРІПТ-С» подало апеляційну скаргу. Вважає, що рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права та просило зазначене рішення скасувати.

Апелянт зазначає, що до позовної заяви позивач надавав докази - документи, що підтверджують начебто завдання матеріальної та моральної шкоди в наслідок ДТП та їх відшкодування, саме на ці докази позивач посилався в позовній заяві та під час всього судового розгляду справи, тому апелянт вважає, що ці докази безпідставні та необгрунтованні та є неналежними.

В апеляційній скарзі вказано, що зазначеним документом являється висновок спеціаліста № 012, який позивач та його представник надали до суду.

На думку апелянта, суд першої інстанції належним чином не встановив фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наданим «Кріпт-С» доказам, зокрема розрахунково-платіжним відомостям, завіреним податковим органом, на підтвердження заперечень перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах з ТОВ «Кріпт-С», поясненням ОСОБА_5, який у ході розгляду справи стверджував, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди він виконував трудові обов'язки, як працівник ПП «ТК «Оператор», а також договору оренди транспортного засобу від 04 січня 2016 року, укладеному між ТОВ «Кріпт-С» та ПП «ТК «Оператор», на підставі якого володільцем автомобіля «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 на час виникнення ДТП було ПП «ТК «Оператор».

Також апелянт не погоджується з тим, що суд першої інстанції, не припиняючи розгляду справи, замінив первісного відповідача належним відповідачем. Апелянт вказує, що позивачем не було подано жодного клопотання про заміну належного відповідача.

Апелянт просив рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.07.2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ "Кріпт-С", ОСОБА_5, Страхової компанії "Брокбіз¬нес", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПП "Торгова компанія "Оператор" про відшкоду¬вання матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної приго¬ди відмовити у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2017 року, апеляційну скаргу ТОВ «Кріпт-С» було відхилено, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2017 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2017 року ТОВ «Кріпт-С», в особі директора ОСОБА_6, подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2017 року.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2018 року касаційну скаргу ТОВ «Кріпт-С» було задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2017 року у частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди з ТОВ «Кріпт-С» скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2017 року, суд Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду виходив з наступного, що суди попередніх інстанцій належним чином не з`ясували, на якій правовій підставі ОСОБА_5 на момент ДТП здійснив керування автомобілем «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, хто був власником (володільцем) цього транспортного засобу на час вчинення ДТП, не перевірили доводи ТОВ «Кріпт-С» щодо відсутності перебування ОСОБА_5 в трудових відносинах з ТОВ «Кріпт-С», а відтак дійшли передчасного висновку про покладення на ТОВ «Кріпт-С» відповідальності за заподіяну ОСОБА_7 майнову шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постановлене рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів перевіряє законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Кріпт-С» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, у відповідності до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги позивача до ТОВ «Кріпт-С» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд першої інстанції виходив з того, що згідно матеріалів справи про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, відповідач на момент ДТП працював водієм ТОВ «Кріпт-С», що підтверджується постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, внаслідок чого відповідальність за спричинення майнової та моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, покладається на ТОВ «Кріпт-С». Доказів на підтвердження перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах з ПП «Торгова компанія «Оператор», відповідачі не надали. Зважаючи на те, що ПрАТ «СК «Брокбізнес» відшкодовано ОСОБА_4 страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика із зменшенням його на суму франшизи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Кріпт-С» на відшкодування заподіяної позивачеві майнової шкоди 321 714 грн., а також судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог.

З зазначеним висновком не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Встановлено та не заперечується сторонами, що з вини водія ОСОБА_5, який керував автомобілем ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_3, при цьому він мав при собі посвідчення водія і реєстраційні документи на транспортний засіб, на 217 км+650м автодороги Київ-Знам'янка, який порушив вимоги п.14.2«в» ПДР України, сталася ДТП. При цьому автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_7, зазнав механічних пошкоджень, а власнику завдана матеріальна шкода.

Згідно висновку № 012 експертного автотоварознавчого дослідження від 12 березня 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2, у результаті його пошкодження при ДТП становить 382 714,00 грн, вартість матеріального збитку заподіяного власнику вказаного автомобіля становить 191 011,00 грн.

Постановою Смілянського міськрайонного суд Черкаської області від 19 квітня 2016 року, яка набрала законної сили від ЗО квітня 2016 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

Аналіз положень статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення у цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (у тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у статті 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у статті 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, зокрема відповідно до частини другої, таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина перша статті 1172 ЦК України).

Положення частини першої ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (частина друга статті 1187 ЦК України).

В такому випадку обов'язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року №6-108цс13.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи наведене, а також виходячи з приципу процесуальної рівності сторін, суд зобов'язаний оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за правилами статті 212 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення з ТОВ «Кріпт-С» майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд першої інстанції, помилково виходив з того, що майнову шкоду позивачеві було заподіяно ОСОБА_5 під час виконання ним трудових обов'язків, як працівником ТОВ «Кріпт-С».

З зазначеним висновком не погоджується колегія суддів, оскільки суд першої інстанції дійшов такого висновку посилаючись на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, в якій зазначено про те, що ОСОБА_5, на час скоєння ДТП, виконував трудові обов'язки, як працівник ТОВ «Кріпт-С».

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України 2004 року вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. А відтак зазначені у постанові про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності обставини щодо місця його роботи не мають преюдиційного значення, і підлягають доказуванню на загальних підставах.

З пояснень ОСОБА_5 в суді першої інстанції вбачається, що автомобілем «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 він керував, працюючи водієм на умовах стажування в ПП «ТК «Оператор», без офіційного оформлення трудових відносин.

Відповідачем ТОВ «Кріпт-С» в заперечення проти доводів позивача ОСОБА_4 щодо перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах з ТОВ «Кріпт-С», останнє надало завірені податковим органом розрахунково-платіжні відомості, накази товариства, з яких вбачається, що ОСОБА_5 не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Кріпт-С».

Встановлено, що 04 січня 2016 року між ТОВ «Кріпт-С» та ПП «ТК «Оператор» укладено договір оренди транспортного засобу - автомобіля «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1. Зазначений договір є дійсним, транспортний засіб перебуває в оренді в ПП «ТК «Оператор», наявні зобов'язання підприємства щодо виконання відновлювального ремонту автомобіля після ДТП та готовність нести матеріальну відповідальність за шкоду спричинену внаслідок ДТП, а тому колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції і позивача щодо сумнівності договору оренди та на недобросовісність керівництва ПП «ТК «Оператор» при здійснені ним господарської діяльності підприємства, встановленої рішеннями судів у інших справах є припущенням та не доведено належними та допустимими доказами, суперечать вимог статей 58, 59, 185, 212 ЦПК України 2004 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що володільцем автомобіля «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 на час виникнення ДТП було ПП «ТК «Оператор».

Відповідно до пункт 2.2 Правил дорожнього руху України, такою, у чиєму законному володінні перебував транспортний засіб, є особа, яка ним керувала, якщо така особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб.

Встановлено, і це не заперечується сторонами, що на момент ДТП транспортним засобом керував ОСОБА_5, при цьому він мав при собі як посвідчення водія, так і реєстраційні документи на транспортний засіб, отже саме ОСОБА_5, відповідно до 2.2 Правил дорожнього руху України є законним володільцем транспортного засобу на момент спричинення ним ДТП.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідальність за заподіяну ОСОБА_4 майнову шкоду, внаслідок ДТП, повинно нести ПП «ТК «Оператор».

Разом з тим колегія суддів не має правових підстав для стягнення грошових коштів за майнову шкоду з ПП «ТК «Оператор», оскільки останнє не є відповідачем у даній справі, а являється третьою особою.

Оскільки оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене при неповному з'ясування обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з неправильним застосування норм матеріального права, колегія суддів у відповідності до вимог ст.376 ЦПК України, апеляційну скаргу ТОВ «Кріпт-С» задовольняє. Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2017 року у даній справі, в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Кріпт-С» про відшкодування майнової шкоди скасовує та ухвалює в цій частині нову постанову. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Кріпт-С» в частині відшкодування майнової шкоди відмовляє.

Апеляційна скарга ТОВ «Кріпт-С» задоволена, а тому у відповідності до вимог ст..141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кріпт-С» судові витрати в сумі 9032 грн. 43 коп., які складаються з оплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись 141,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Кріпт - С» - задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Кріпт - С», ОСОБА_5, страхової компанії «Брокбізнес», третя особа: Приватне підприємство «Торгова компанія «Оператор», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Кріпт - С» про відшкодування майнової шкоди - скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Кріпт - С» в частині відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кріпт - С» судові витрати в сумі 9032 грн. 43 коп.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та на умовах передбачених ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2019 року.

Судді Гончар Н.І.

Пономаренко В.В.

Фетісова Т.Л