Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 536/2085/15-ц

провадження № 61-20264св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 ,

треті особи за первісним позовом: сектор з питань державної реєстрації Кременчуцької державної адміністрації Полтавської області, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп Денис Олександрович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 серпня

2016 року в складі судді Колотієвського О. О. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року в складі колегії суддів: Хіль Л. М., Кузнєцової О. Ю., Мартєва С. Ю.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: сектор з питань державної реєстрації Кременчуцької державної адміністрації Полтавської області, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп Д. О. про визнання рішення про державну реєстрацію прав власності цілої частки недійсним, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсними договорів дарування майна та скасування державної реєстрації прав власності на майно, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та про поділ майна, визнання права власності та стягнення компенсації.

На обґрунтування позову зазначала, що уперіод з 16 вересня 2005 року по

27 лютого 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу подружжя мають малолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає з нею. У період шлюбу за спільні кошти подружжя придбано майно, яке зареєстровано за відповідачем. У добровільному порядку поділити таке майно не змогли.

Враховуючи вищевикладене та уточнення позовних вимог, позивач просила суд:

визнати недійсним рішення реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області від 18 листопада 2013 року № 8046999 «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0066, форма власності: приватна, розмір частки: 1, за суб`єктом: ОСОБА_1 , податковий номер: НОМЕР_1 ;

визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями за адресою:

АДРЕСА_1 , що видане 18 листопада 2013 року на ім`я ОСОБА_1 ;

визнати недійсним договір дарування указаного житлового будинку з господарськими будівлями, укладений 03 серпня 2015 року між

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , засвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д. О., що зареєстрований у реєстрі за № 1029;

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами;

визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :01:006:0066, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03 серпня 2015 року, засвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д. О., зареєстрованого у реєстрі за № 1030;

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку;

визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_1 збудований за спільні кошти подружжя житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею

0,15 га, кадастровий номер :01:006:0066, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_1 придбані за кошти подружжя меблі, загальною вартістю 68 300,00 грн, що складаються із: кутового дивану «Корадо» коричневого кольору, вартістю з урахуванням зносу - 15 600,00 грн та набір корпусних меблів для дитячої кімнати, який складається із шафи 2-х дверної 1 шт., шафи-пеналу 1 шт., стелажу з шухлядками 1 шт., вартістю з урахуванням зносу - 5 950,00 грн, шафи-купе, вартістю з урахуванням зносу - 4 800,00 грн; набору корпусних меблів для кухні, який складається із шаф навісних 4 шт., шафи-мийки 1 шт., шаф господарчих 5 шт., шафи для посуду 1 шт., загальною вартістю з урахуванням зносу - 20 000,00 грн, холодильник побутовий двухкамерний, марки «Samsung RL-39WBMS», вартістю з урахуванням зносу - 6 500,00 грн, варильної поверхні (газова), марки «Hotpoint-Ariston 9YTDR 645T», вартістю з урахуванням зносу - 4 000,00 грн, духової шафи (електрична) «Hotpoint-Ariston AP5380 (BK)/HAS», вартістю з урахуванням зносу - 4 800,00 грн; набору корпусних меблів для спальні, які складаються з ліжка двоспального з матрацом 1 шт., комоду на 4-ри шухлядки 1 шт., шафи 3х дверної з дзеркалом

1 шт., тумби приліжкової 1 шт., туалетного столу з дзеркалом 1 шт., вартістю з урахуванням зносу - 6 650,00 грн;

у порядку поділу спільного майна подружжя просила: визнати за

ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини збудованого за спільні кошти подружжя житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

залишити за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: по

АДРЕСА_1 ;

виділити ОСОБА_1 у користування меблі на загальну суму -

21 550,00 грн, що складаються із: кутового дивану «Корадо» коричневого кольору, вартістю з урахуванням зносу - 15 600,00 грн. та набору корпусних меблів для дитячої кімнати, що складається із шафи 2х дверної 1 шт., шафи-пеналу 1 шт., стелажу з шухлядками 1 шт., вартістю з урахуванням зносу - 5 950,00 грн;

залишити у користуванні ОСОБА_1 меблі на загальну суму - 46 750,00 грн, що складаються із: шафи-купе, вартістю з урахуванням зносу - 4 800,00 грн; набору корпусних меблів для кухні, який складається із шаф навісних 4 шт., шафи-мийки 1 шт., шаф господарчих 5 шт., шафи для посуду 1 шт., загальною вартістю з урахуванням зносу - 20 000,00 грн, холодильника побутового

2х камерного, марки «Samsung RL-39WBMS», вартістю з урахуванням зносу - 6 500,00 грн, варильної поверхні (газова), марки «Hotpoint-Ariston 9YTDR 645T», вартістю з урахуванням зносу - 4 000,00 грн, духового шафу (електрична) «Hotpoint-Ariston AP5380 (BK)/HAS», вартістю з урахуванням зносу - 4 800,00 грн; набору корпусних меблів для спальні, які складаються з ліжка 2-х спального з матрацом 1 шт., комоду на 4-ри шухлядки 1 шт., шафи 3х дверної з дзеркалом

1 шт.,тумби приліжкової 1 шт., туалетного столу з дзеркалом 1 шт., вартістю з урахуванням зносу - 6 650,00 грн;

стягнути з ОСОБА_1 на її користь 12 600,00 грн компенсації різниці вартості меблів.

Також ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер: :01:006:0066, з цільовим призначенням землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться під об`єктами нерухомого майна;

залишивши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини вказаної земельної ділянки.

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

На обґрунтування позову посилався на те, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27 лютого 2013 року було розірвано, проте фактично шлюбні відносини між ними припинилися ще 25 травня 2012 року, після того як ОСОБА_1 переїхала до своїх батьків і більше вони спільно не проживали, спільне господарство не вели та спільних придбань не здійснювали. Вважав, що автомобіль «Subaru Forester», 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , є його особистою приватною власністю, оскільки придбаний за його особисті кошти виручені від продажу попереднього автомобіля у 2006 році, а тому поділу між сторонами не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив суд:

визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль «Subaru Forester», 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак

НОМЕР_2 , вартістю 151 332,36 грн;

поділити між подружжям автомобіль «Daewoo Matiz», 2009 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 89 951,58 грн та стягнути на його користь компенсацію половини його вартості, а вказаний автомобіль залишити у власності ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним рішення реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області від 18 листопада 2013 року № 8046999 «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0066, форма власності: приватна, розмір частки: 1, за суб`єктом: ОСОБА_1 , податковий номер: НОМЕР_1 .

Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_1 , від 18 листопада 2013 року, індексний № 12966089.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , укладений 03 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д. О. та зареєстрований у реєстрі за № 1029.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , проведену 03 серпня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д. О. на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д. О., реєстровий номер 1029.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :01:006:0066, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 , укладений 03 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д. О. та зареєстрований у реєстрі за № 1030.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер: 532248101:01:006:0066, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , проведену 03 серпня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д. О. на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д. О., реєстровий номер 1030.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 поділено спільне майно подружжя таким чином:

визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями розташованих по

АДРЕСА_1 ;

залишено за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по АДРЕСА_1 ;

виділено ОСОБА_5 у користування меблі на загальну суму -

21 550,00 грн, а саме: кутовий диван «Корадо» коричневого кольору, вартістю з урахуванням зносу - 15 600,00 грн; набір корпусних меблів для дитячої кімнати, що складається з шафи 2х дверної 1 шт., шафи-пеналу 1 шт., стелажу з шухлядками 1 шт., вартістю з урахуванням зносу - 5 950,00 грн;

залишено у користуванні ОСОБА_1 меблі на загальну суму - 46 750,00 грн, а саме: шафу-купе, вартістю з урахуванням зносу - 4 800,00 грн, набір корпусних меблів для кухні, який складається з шаф навісних 4 шт., шафи-мийки 1 шт., шаф господарчих 5 шт., шафи для посуду 1 шт., загальною вартістю з урахуванням зносу - 20 000,00 грн, холодильника побутового (2х камерний), марки «Samsung RL-39WBMS», вартістю з урахуванням зносу - 6 500,00 грн, варильної поверхні (газова), марки «Hotpoint-Ariston 9YTDR 645T», вартістю з урахуванням зносу - 4 000,00 грн, духової шафи (електрична) «Hotpoint-Ariston AP5380 (BK)/HAS», вартістю з урахуванням зносу - 4 800,00 грн; набір корпусних меблів для спальні, який складається з ліжка 2-х спального з матрацом 1 шт., комоду на 4-х шухлядки 1 шт., шафи 3х дверної з дзеркалом 1 шт.,тумби приліжкової 1 шт., туалетного столу з дзеркалом 1 шт., вартістю з урахуванням зносу - 6 650,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 12 600,00 грн грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки у майні подружжя вартості меблів.

Визнано за ОСОБА_5 , право власності на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер: :01:006:0066, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 .

Залишено за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:006:0066, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 легковий автомобіль «Subaru Forester», 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 151 332,36 грн та легковий автомобіль «Daewoo Matiz», 2007 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 89 951,58 грн.

У порядку поділу спільного майна подружжя:

визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на легковий автомобіль «Subaru Forester», 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 151 332,36 грн;

визнано за ОСОБА_5 право особистої приватної власності на легковий автомобіль «Daewoo Matiz», 2007 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 89 951,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 30 690,39 грн грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки у майні подружжя вартості автомобілів.

У іншій частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що моментом припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами вважається дата ухвалення рішення, яким шлюб між сторонами розірвано. Також виходив з того, що майно, зокрема: житловий будинок та земельна ділянка, розташовані у с. Рокитне Кременчуцького району Полтавської області, а також автомобілі: «Subaru Forester», 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 та «Daewoo Matiz», 2007 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 є спільним сумісним майном сторін, у якому долі сторін є рівними, а тому вважав, що майно підлягає розподілу між сторонами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій в частині розподілу меблів та визнання права власності за ОСОБА_5 на автомобіль «Daewoomatiz», 2009 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 залишити в силі, а в іншій частині скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, зокрема: визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 автомобіль «SubaruForester», 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_5 на його користь 42 500,00 грн як компенсацію замість його

1/2 частини у праві спільної сумісної власності за автомобіль «Daewoo matiz», 2009 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій помилково вважали, що моментом припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами є дата ухвалення рішення про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки фактично шлюбні стосунки між сторонами були припинені ще у травні 2012 року та саме з цього часу спільне господарство сторонами не велось, спільних грошових коштів вони не мали та у липні 2012 року ним було подано заяву про розірвання шлюбу, проте шлюб розірвано аж у лютому 2013 року у зв`язку із неодноразовим наданням судом строку для примирення подружжя. Судами неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, у зв`язку із чим, дійшли помилкового висновку про те, що спірний житловий будинок, розташований у с. Рокитне Кременчуцького району Полтавської області є спільною сумісною власністю сторін, оскільки такий будинок було прийнято до експлуатації та зареєстровано право власності на нього вже після припинення між сторонами шлюбних відносин, а тому заявник вважав, що ОСОБА_5 має лише право на вартість матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі будівництва лише у період сімейних відносин, зокрема з початку будівництва і до травня 2012 року. Також суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що автомобіль «Subaru Forester», 2006 року народження, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 є спільною сумісною власність сторін, оскільки такий автомобіль було придбано ОСОБА_1 за особисті грошові кошти, які він отримав від продажу іншого автомобіля, який був ним придбаний ще укладення шлюбу із ОСОБА_5 .

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У серпні 2017 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами установлено, що з 16 вересня 2005 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2013 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає з ОСОБА_5 .

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за спільні кошти подружжя, придбали майно, а саме: меблі загальною ринковою вартість, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № П-127/2, складеним 28 грудня 2015 року судовим експертом Колодочка О. М. з урахуванням зносу, станом на момент огляду 15 грудня 2015 року - 68 300,00 грн, які складаються із: кутового дивану «Корадо» коричневого кольору, вартістю з рахуванням зносу - 15 600,00 грн, набору корпусних меблів для дитячої кімнати, що складається із шафи 2х дверної 1 шт., шафи-пеналу 1 шт., стелажу з шухлядками - 1 шт., вартістю з урахуванням зносу - 5 950,00 грн, шафи-купе, вартістю з урахуванням зносу - 4 800,00 грн; набору корпусних меблів для кухні, який складається із: шафи навісної 4 шт., шафи-мийки 1 шт., шаф господарчих 5 шт., шафи для посуду 1 шт., загальною вартістю з урахуванням зносу - 20 000,00 грн, холодильника побутового 2х камерний, марки «Samsung RL-39WBMS», вартістю з урахуванням зносу - 6 500,00 грн, варильної поверхні (газова) марки «Hotpoint-Ariston 9YTDR 645T», вартістю з урахуванням зносу - 4 000,00 грн, духового шафу (електрична) «Hotpoint-Ariston AP5380 (BK)/HAS», вартістю з урахуванням зносу - 4 800,00 грн; набору корпусних меблів для спальні, які складаються із: ліжка 2-х спального з матрацом 1 шт., камоду на 4-ри шухлядки 1 шт., шафи 3х дверної з дзеркалом 1 шт.,тумби при ліжкової 1 шт., туалетного столу з дзеркалом 1 шт., вартістю з урахуванням зносу - 6 650,00 грн.

Також, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 під час перебування у шлюбі придбано майно, зокрема два легкових автомобіля:

легковий автомобіль «Subaru Forester», 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_4 , двигун V=1994 см 3, бензиновий, ринкова вартість якого складає згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 165, складеним 10 грудня 2015 року експертом Сумцовим С. С. на день проведення такої експертизи 151 332,36 грн, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 ;

легковий автомобіль «Daewoo Matiz», 2007 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_5 , двигун V=796 см 3 бензиновий, ринкова вартість якого складає згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 165 складеним 10 грудня 2015 року експертом Сумцовим С. С. на день проведення такої експертизи 89 951,58 грн, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_5 .

З травня 2009 року по осінь 2011 року сторони перебуваючи у шлюбі, за спільні кошти побудували на земельній ділянці, кадастровий номер :01:006:0066, загальною площею 0,1500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка передана ОСОБА_1 на підставі рішення 19 сесії 5 скликання Рокитненської сульської ради від 19 червня

2008 року у приватну власність, житловий будинок з мансардою, сарай, хозблок, гараж, погріб під частиною будівлі, колодязь питний, яму вигрібну, убиральню, альтанку, огорожу з ворітьми та хвірткою у домоволодінні

АДРЕСА_1 . Станом на час розірвання шлюбу таке домоволодіння було збудоване повністю і згодом ОСОБА_1 було введено у експлуатацію та зареєстровано за ним право власності.

У листопаді 2011 року, сім`єю у складі трьох чоловік: чоловіка - ОСОБА_1 , дружини - ОСОБА_1 та їх малолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , вселились у домоволодіння

АДРЕСА_1 , та почали проживати у ньому, а з 06 квітня 2012 року є зареєстрованими за місцем проживання, що підтверджується зокрема відмітками у паспортах кожного із сторін.

03 серпня 2015 року власником спірного домоволодіння між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договорів дарування від 03 серпня 2015 року, відповідно до умов яких остання прийняла у дар вказані житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку під ними.

Також встановлено, що указані правочини були здійснені за відсутності на те згоди ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що однин з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 212 ЦПК України 2004 року визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, встановивши, що рішенням суду від 27 лютого 2013 року шлюб між сторонами розірвано та ураховуючи відсутність належних та допустимих доказів припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами у травні 2012 року, обґрунтовано вважав, що моментом припинення таких відносин між сторонами вважається саме дата ухвалення рішення, а тому враховуючи те, що з вересня 2005 року по лютий 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та за цей час набуті ними житловий будинок та земельна ділянка, а також автомобілі, придбані за час спільного проживання за спільні кошти сторін, є спільною сумісною власністю, обґрунтовано вважав, що таке майно підлягає поділу між сторонами у рівних частках та з урахуванням того, що відсутні належні та допустимі докази, що спірне майно придбано за особисті кошти ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог на підставі статей 70, 71 СК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо зупинення виконання рішення

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2017 року зупинено виконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області

від 22 серпня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області

від 30 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 серпня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня

2017 року залишити без змін.

Поновити виконання вішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 серпня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська