Справа № 364/1442/18
Провадження № 2/364/56/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,

за участю:

представника Позивача ОСОБА_1 (довіреність від 14.01.2019 р., а.с. 87),

Відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» (далі ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ»)

до ОСОБА_2,

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 28.11.2018 р. надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з вимогою стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість у розмірі 8 945,55 грн. за договором від 01.06.2018 р. № -006770.

На обґрунтування заявлених вимог Позивач у позовній заяви зазначив, що 01.06.2018 р. Відповідач уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Є ГРОШІ» (далі ТОВ «ФК «Є ГРОШІ») договір № -006770 про надання позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту. Цей договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на Інтернет-сайті https://e-groshi.com та виконання необхідних для укладення договору дій. На виконання укладеного договору Відповідачеві перераховано на картковий рахунок позику в розмірі 1 500 грн. на строк дії договору 31 день. Відповідно, Відповідач повинна була повернути кошти до 01.07.2018 р. з урахуванням процентів, що визначені договором у 2 % за кожен день користування кредитом або 730 % річних. Сума коштів, яку повинна була повернути Відповідач як проценти становить 545,55 грн. Проте, зазначені кошти Відповідачем повернуті не були, зобовязання за договором не виконані. Надалі названий Позикодавець 01.10.2018 р. уклав з Позивачем договір надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, відступивши Позивачеві свої права вимоги за згаданим вище договором позики з Відповідачем. За станом на день уступки права вимог 01.10.2018 р. Відповідач мала перед Позикодавцем заборгованість на загальну суму 8 945,55 грн., що складається з такого:

1 500 грн. заборгованість за кредитом («тіло» кредиту);

3 305,55 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

4 140,00 грн. заборгованість за пенею.

Ухвалою суду від 11.12.2018 р. відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із викладенням своїх заперечень проти позову та призначено судове засідання на 29.01.2019 р., відкладене на 19.03.2019 р. за клопотання Відповідача для підготовки її заперечень щодо позовних вимог.

У судовому засіданні 19.03.2019 р. представник Позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, додатково пояснила, що Відповідач 01.06.2018 р. уклала з ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» договір, за яким отримала кредит у розмірі 1 500 грн. строком на 31 день, відтак мала повернути ці кошти до 01.07.2018 р., розмір відсотків за користування кредитними коштами протягом 31 дня становив 545 грн., тож загалом Відповідач мала в строк до 01.07.2018 р. повернути 2 045 грн. Натомість взяті на себе зобовязання Відповідачем не було виконано. Надалі названий Позикодавець 01.10.2018 р. уклав з Позивачем договір факторингу, за яким уступив право вимоги за кредитним договором з Відповідачем Позивачеві, за станом на день укладення цього договору заборгованість Відповідача з урахуванням відсотків і штрафних санкцій становила 8 945,55 грн., тобто сума, про стягнення якої заявлено позовну вимог. Крім того, Позивачем на виконання ухвали суду від 11.12.2018 р. було надано компакт-диск для долучення до матеріалів справи з електронними документами на підтвердження заявлених вимог (а.с. 73-74).

Відповідач у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, проте факт укладення зазначеного кредитного договору, розмір отриманих коштів, строк та умови їх використання і повернення не заперечувала, підтвердивши тим самим викладені в позовній заяві обставини. Разом із тим Відповідач зауважила, що не знала про зміну кредитора у цьому зобовязанні, жодних повідомлень щодо цього не отримувала ані від первісного, ані від нового кредитора, тому сплачувала кошти на погашення заборгованості на рахунок первісного кредитора ТОВ «ФК «Є ГРОШІ», зокрема сплатила 2 000 грн. 27.10.2018 р. Водночас суду Відповідач відзиву не подавала, доказів сплати, зокрема названої суми коштів, на погашення заборгованості також не надавала.

Суд, заслухавши пояснення представника Позивача та Відповідача, надані в судовому засіданні, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Судом встановлено, що Відповідач 01.06.2018 р. уклала з ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» договір за № -006770 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 13-19), а також міститься на згаданому компакт-диску як електронний документ (а.с. 74), далі Договір кредиту.

За умовами зазначеного ОСОБА_3 кредиту та доданого до нього Графіку розрахунків (а.с. 20) Відповідач отримала споживчий кредит (пункт 2.2 ОСОБА_3) у розмірі 1 500 грн. (пункт 3.1 ОСОБА_3) строком на 31 день (пункт 5.2 ОСОБА_3) із зобовязанням повернути кошти до 01.07.2018 р. (пункт 5.4 ОСОБА_3), сплативши проценти за користування позикою за 31 день у розмірі 545,55 грн. (пункт 3.2 ОСОБА_3). При цьому згідно з підпунктом 3.2.1 цього ОСОБА_3 проценти за користування позикою становлять 2 % за кожний день користування позикою, що становить 730 % річних, тип процентної ставки фіксований. Загальна сума позики за весь період складає 2 045,55 грн. (пункт 3.3 ОСОБА_3). Пунктом 7.1 цього ОСОБА_3 розмір пені за кожен день прострочення визначений у 3 %.

Позика вважається наданою в момент отримання Позичальником (Відповідачем) коштів у касі Позикодавця або зарахуванням коштів на її поточний (картковий) рахунок (пункт 4.1 ОСОБА_3 кредиту).

Надані Відповідачеві на підставі зазначеного ОСОБА_3 кредиту кошти у розмірі 1 500 грн. були їй перераховані 01.06.2018 р. о 14:38 год., що підтверджено копією платіжного доручення № 1885 (а.с. 26) та відповідним повідомленням ТОВ «Платіжі Онлайн» (а.с. 27).

Наведені обставини не заперечувалися Відповідачем, а тому є обставинами, які не підлягають доказуванню, як такі, що визнаються учасниками справи (частина перша статті 82 ЦПК України).

Крім того, як вбачається з умов укладеного Відповідачем ОСОБА_3 кредиту, нею було повідомлено Позикодавця про адресу свого місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19) та була зобовязана надавати Позикодавцю повні, точні та достовірні дані при заповненні Заявки, а в разі зміни важливих обставин та/або будь-яких даних, що вказувалися в заявці та/або які стосуються надання і повернення позики, та які зазначаються в заявці

негайно (протягом трьох робочих днів) повідомити про них Позикодавця (підпункти 10.1.1, 10.1.2 пункту 10.1 ОСОБА_3 кредиту).

Отже, як встановлено судом з наведених матеріалів справи, ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» на виконання умов укладеного з Відповідачем договору свої зобовязання виконало в повному обсязі і належним чином, надавши їй кредитні кошти в розмірі 1 500,00 грн. Відповідач проте не виконувала взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами в строки і порядку, визначених згаданим вище ОСОБА_3 кредиту. У звязку з цим за станом на 01.10.2018 р. у Відповідача склалася перед названим Позикодавцем заборгованість у загальному розмірі 8 945,55 грн., що складається із:

1 500 грн. заборгованості за кредитом («тіло» кредиту);

3 305,55 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом;

4 140,00 грн. заборгованості за пенею.

Розрахунок заборгованості також додано до позовної заяви (а.с. 21-25).

У подальшому 01.10.2018 р. між ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» (Позикодавець) та ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» (Позивач) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 10-11), за умовами якого Позивачеві передано усі права вимоги за грошовими зобовязаннями ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» з Боржниками (пункт 1.1 цього ОСОБА_3), у тому числі з Відповідачем за грошовим зобовязанням у згаданому вище розмірі 8 945,55 грн., що підтверджено копією витягу з акту прийому-передачі (а.с. 12).

Про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» (Позикодавець) направив Відповідачеві повідомлення від 01.11.2018 р. № 593, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 53), із зазначенням реквізитів рахунку, на який останньою повинні сплачуватися виплати в межах відступлених сум заборгованості. Це повідомлення направлено Відповідачеві на повідомлену нею при укладені ОСОБА_3 кредиту адресу в с. Березна Володарського району Київської області рекомендованим поштовим відправленням, що підтверджено реєстром поштових відправлень із зазначенням трек-номеру (а.с. 54). Як вбачається за відомостями відстеження пересилання рекомендованої кореспонденції офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» і встановлено судом, зазначене повідомлення надійшло на адресу Відповідача 09.11.2018 р. та надалі було повернуто відправникові за зворотною адресою 21.11.2018 р. (а.с. 90).

Крім того, суд під час виконання вимог статті 187 ЦПК України щодо зясування адреси зареєстрованого місця проживання Відповідача на стадії відкриття провадження в справі отримав від Березнянської сільської ради Володарського району Київської області інформацію про те, що Відповідач зареєстрована, але не проживає в с. Березна (тобто за тією адресою, що зазначена в позовній заяві та була повідомлена нею Позикодавцю під час укладення ОСОБА_3 кредиту). Також сама Відповідач у судовому засіданні 29.01.2019 р. повідомила суд під час встановлення її особи в порядку частини четвертої статті 217 ЦПК України, що вона донедавна проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, а не за адресою місця її реєстрації в с. Березна Володарського району Київської області.

Відповідно до положень частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі, зокрема, в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з приписами частини першої статті 10, частин першої, третьої, шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобовязаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції, яка може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, або вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею.

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 509, частина перша статті 525 Цивільного кодексу України, далі ЦК України).

За визначенням частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Уразі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

За визначеннями статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та наведені законодавчі вимоги, суд вважає, що Відповідач порушила умови укладеного нею з ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» договору № -006770 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та не виконала взяті на себе зобовязання, право вимоги за якими з 01.10.2018 р. перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» (Позивач) на підставі договору № 0110/1 про надання фінансових послуг факторингу.

Стосовно необізнаності Відповідача про зміну сторони кредитора в укладеному нею договорі суд виходить з такого.

За загальними положеннями статей 512, 514, 516 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків; у цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

Аналогічно частина друга статті 518 ЦК України передбачає, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент предявлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обовязок до предявлення йому вимоги новим кредитором, на момент його виконання.

За визначенням частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). При цьому згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до частин першої, третьої статті 1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обовязку перед клієнтом.

Разом з тим за правовим висновком Верховного Суду у схожих правовідносинах неповідомлення боржника про зміну реквізитів банку для сплати коштів на погашення кредиту не може бути підставою для відмови у позові, а може впливати на визначення розміру боргу, тобто невиконання боржником грошового зобовязання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання взятих на себе зобовязань взагалі (постанова Верховного Суду від 13.03.2019 р. у справі № 338/75/16-ц).

Як встановлено судом і наведено вище, про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» (Позикодавець) направив Відповідачеві повідомлення від 01.11.2018 р. № 593, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 53), із зазначенням реквізитів нового рахунку, на який надалі повинні сплачуватися нею виплати в межах відступлених сум її заборгованості. Це повідомлення направлено Відповідачеві рекомендованим поштовим відправленням на повідомлену нею при укладені ОСОБА_3 кредиту адресу в с. Березна Володарського району Київської області, що підтверджено реєстром поштових відправлень із зазначенням трек-номеру (а.с. 54), проте останньою не було отримано з причин, що не залежали від Позикодавця (а.с. 90).

Водночас Відповідач, стверджуючи в суді про сплату нею 27.10.2018 р. на рахунок первісного кредитора (ТОВ «ФК «Є ГРОШІ») 2 000 грн. на погашення заборгованості, жодних доказів на підтвердження цих тверджень не надала, хоча на її вимогу судом для надання їй можливості підготувати заперечення відкладалося судове засідання з 29.01.2019 р. до 19.03.2019 р.

Крім того, ухвалою суду від 11.12.2018 р. про відкриття провадження в цій справі судом було розяснено положення статті 12 ЦПК України щодо засад змагальності сторін, на яких здійснюється цивільне судочинство, та те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушила умови укладеного нею договору про надання позики (фінансового кредиту), не виконала взяті на себе зобовязання та не надала суду жодних доказів, зокрема належних і допустимих, на підтвердження сплати нею платежів на виконання цього зобовязання, відтак позовна заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі імперативних приписів частин першої, другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача 1 762,00 грн. судових витрат за сплачений судовий збір, а також судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500 грн., що підтверджено копією договору про надання юридичних послуг від 15.10.2018 р. № 15/10-1 (а.с. 49), актом приймання-передачі наданих послуг від 06.11.2018 р. № 42 (а.с. 50) та платіжним дорученням від 06.11.2018 р. № 137 (а.с. 51).

Відповідно до статей 15, 16, 509, 514, 525-527, 530, 626, 629, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 2-4, 12, 76, 81, 82, 89, 141, 212, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4; РНОКПП НОМЕР_1), на користь ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» (адреса місцезнаходження: вул. Мечникова, 16, офіс 11, м. Київ, 01021; адреса для листування: а/с 937, м. Дніпро, 49094; ) заборгованість за кредитним договором від 01.06.2018 р. № -006770 у розмірі 8 945 (вісім тисяч девятсот сорок пять) грн. 55 (пятдесят пять) коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4; РНОКПП НОМЕР_1), на користь ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» (адреса місцезнаходження: вул. Мечникова, 16, офіс 11, м. Київ, 01021; адреса для листування: а/с 937, м. Дніпро, 49094; ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн. та на правничу допомогу в розмірі 1 500 грн., загальний розмір судових витрат 3 262 (три тисячі двісті шістдесят дві) грн.

Копії повного рішення направити учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; в разі подання такої скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копія скороченого рішення суду (вступної та резолютивної частин) може бути видана присутнім у судовому засіданні учасникам справи за їх заявою негайно після проголошення рішення.

Повне рішення суду буде складено не пізніше 25.03.2019 р.

Повне рішення суду складено 25.03.2019 р.

Суддя Л.А. Макаренко