465/1639/19
2-з/465/45/19
У Х В А Л А

Іменем України

"26" березня 2019 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третьої особи Франківська районна адміністрація ЛМР про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, -

встановив:

в провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третьої особи Франківська районна адміністрація ЛМР про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову по вказаній справі, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та третій особі вчиняти будь-які дії, повязані з демонтажем, знесенням, розібранням конструкцій предмету позову, а саме: гаража, загальною площею, 60,0 м.кв., який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Коновальця, 103 літера Б-1. Зазначив, що йому стало відомо, що міською владою планується знесення гаражів сконструйованих із металевих конструкцій на території міста Львова. Відтак, існує загроза знищення або пошкодження належного йому гаража.

Відповідно до ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, у тому числі, забороною вчиняти певні дії.

У відповідності з роз'ясненнями, викладеними в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вивчивши позову заяву, дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така не підлягає до задоволення, оскільки наведені позивачем обставини про те, що гараж може бути знесений не обґрунтовані жодними обєктивними доказами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та необхідності відмови у її задоволенні.

Керуючись ст. ст.5, 149-153 ЦПК України,-

ухвалив:

В задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третьої особи Франківська районна адміністрація ЛМР про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 15-ти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Мартинишин М.О.