Справа № 132/3623/18
Провадження № 22-ц/801/550/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуСправа № 132/3623/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,
за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним та скасування рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зняття з квартирного обліку військової частини та поновлення на квартирному обліку,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Павленко І. В., дата складання повного тексту рішення 21 грудня 2018 року, -
в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним та скасування рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зняття з квартирного обліку військової частини та поновлення на квартирному обліку.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 грудня 2016 року рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке було оформлене протоколом засідання № 14, вирішено питання про зняття його з квартирного обліку на підставі частини 1 статті 40 ЖК України, як такого, що не зареєстрований за місцем дислокації зазначеної військової частини у м. Калинівка. Зазначає, що відсутність реєстрації місця проживання за місцем знаходження військової частини не є підставою для зняття з квартирного обліку особи як такої, що потребує поліпшення житлових умов. Доказів неправомірних дій службових осіб військової частини при вирішенні питання про взяття на квартирний облік відповідачем не надано, а тому безпідставними є посилання відповідача на підпункт 5 пункту 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Окрім цього, відповідачем не перевірено склад сім`ї позивача на момент зняття його з квартирного обліку, а саме факт укладання у 2011 році нового шлюбу та народження у 2014 році другої дитини, не з`ясував чи дійсно у позивача відбулось поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення, що є підставою для зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відсутні підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас через сімейні обставини, наявністю в нього лише 12 років 07 місяців календарної вислуги та реєстрацією місця проживання не за місцем в/ч НОМЕР_1 м. Калинівка.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями не визначається умовою взяття на квартирний облік дата реєстрації місця проживання військовослужбовця у населеному пункті за місцем дислокації військової частини. Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Зазначив, що відмовляючи в задоволенні позову з тих підстав, що відсутні підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас через сімейні обставини, наявністю в нього лише 12 років 07 місяців календарної вислуги та реєстрацією місця проживання не за місцем в/ч НОМЕР_1 м. Калинівка, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та не звернув увагу на те, що зазначені обставини не були підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, а підставою для прийняття 30 грудня 2016 року рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке було оформлене протоколом засідання № 14, про виключення позивача зі списків квартирного обліку військовослужбовців (запасу), які не зареєстровані за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 місто Калинівка та зняття з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 була частина 1 статті 40 ЖК України.
У відзиві на апеляційну скаргу, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
У судовому засіданні представник апелянта адвокат Балтак Д.О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

В період часу із 17 вересня 1998 року по 01 грудня 2009 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського та старшинського складу у внутрішніх військах МВС України, під час якого із 16 грудня 2005 року по 10 липня 2006 року виконував службові обов`язки у складі українського миротворчого персоналу цивільної поліції міжнародної миротворчої місії Організації Об`єднаних Націй в Косово Союзної Республіки Югославія.
15 січня 2004 року під час проходження військової служби ОСОБА_1 звернувся по команді із рапортом про взяття його на облік для одержання житлової площі (поліпшення житлових умов). Даний рапорт командуванням військової частини був задоволений та ОСОБА_1 на підставі рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленого протоколом засідання від 20 квітня 2004 року № 40, був зарахований на квартирний облік військової частини НОМЕР_1 з 21 квітня 2004 року.
01 грудня 2009 року ОСОБА_1 на підставі наказу командувача внутрішніми військами МВС України №131о/с був звільнений у запас Збройних Сил України з правом носіння військової форми одягу із вислугою років у пільговому обчисленні 20 років 8 місяців, останній виключений зі списків особового складу із залишенням на квартирному обліку за рахунок житлового фонду даної військової частини.
18 березня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із заявою про включення його до пільгової черги поза черговиків, як особи, яка має статус учасника бойових дій та на яку розповсюджується дія приписів пункту 14 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту" від 22.10.1993 року №3351-ХІІ.
22 березня 2011 року рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке було оформлене протоколом засідання №71, вищенаведена заява ОСОБА_1 була задоволена та ОСОБА_1 1977 року народження, було включено в пільгову квартирну чергу (позачерговиків).
29 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із заявою про зняття його із позачергової черги для одержання житлового приміщення та залишення пільговій першочерговій черзі.
30 жовтня 2013 року рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке було оформлене протоколом засідання №107, вищенаведена заява була задоволена, ОСОБА_1 залишено на квартирному обліку в пільговій черзі - першочерговій, а з пільгової черги - позачергової знято за власним бажанням.
30 липня 2015 року рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке було оформлене протоколом засідання №134, вирішено питання про зняття з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 для подальшої постановки на квартирний облік в/ч НОМЕР_2 за місцем його реєстрації у м. Вінниці.

12 жовтня 2015 року рішенням житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_2 , яке було оформлене протоколом засідання №12, вирішено питання про передачу квартирної справи ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 у зв`язку із відсутністю законних підстав для постановки його на квартирний облік при в/ч НОМЕР_2 за місцем реєстрації у м. Вінниці.

26 лютого 2016 року рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке було оформлене протоколом засідання № 2, у зв`язку із вищенаведеними обставинами вирішено питання про поновлення ОСОБА_1 на квартирному обліку.
30 грудня 2016 року рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке було оформлене протоколом засідання № 14, виключено зі списків квартирного обліку військовослужбовців (запасу), які не зареєстровані за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 місто Калинівка ОСОБА_1 та знято з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 на підставі частини 1 статті 40 ЖК України /а.с. 23/,
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відсутні підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас через сімейні обставини, наявністю в нього лише 12 років 07 місяців календарної вислуги та реєстрацією місця проживання не за місцем в/ч НОМЕР_1 м. Калинівка.
Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на нормах матеріального права та не відповідає обставинам справи з огляду на наступне.
У статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами (стаття 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Згідно з частинами першою, четвертою статтею 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

За частиною другою статті 46 ЖК Української РСР громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Відмовляючи в задоволенні позову з тих підстав, що відсутні підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас через сімейні обставини, наявністю в нього лише 12 років 07 місяців календарної вислуги та реєстрацією місця проживання не за місцем в/ч НОМЕР_1 у м. Калинівка, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та не звернув увагу на те, що зазначені обставини не були підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, а підставою для прийняття 30 грудня 2016 року рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке було оформлене протоколом засідання № 14, про виключення позивача зі списків квартирного обліку військовослужбовців (запасу), які не зареєстровані за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 місто Калинівка та зняття з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 було лише посилання комісії на п. 15Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень , затвердженого постановою Ради міністрів УРСР від 11.12.1984 № 740 та частину 1 статті 40 ЖК України.
Згідно з частиною першою статті 40 ЖК УРСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною 2 цієї статті.

Оскільки прийняття на квартирний облік має на меті забезпечити громадян реалізацією права на отримання в установленому порядку житлового приміщення у будинках державного та громадського житлового фонду, положення ч. 1 ст. 40 ЖК України (на яку послались відповідачі в оспорюваному рішенні) направлені проти необґрунтованого позбавлення громадян цього права, передбачають перебування їх на обліку до тих пір, допоки вони не реалізують його, тобто до отримання житлового приміщення.

Колегія суддів вважає, що відповідачем відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України не надано доказів того, що позивачем було одержано житлове приміщення, а тому правових підстав для виключення його зі списків квартирного обліку військовослужбовців (запасу), які не зареєстровані за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 місто Калинівка та зняття з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 на підставі частини 1 статті 40 ЖК України у відповідача не було, а тому рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке було оформлене протоколом засідання № 14 від 30 грудня 2016 року є незаконним.
Аргументи апеляційної скарги про те, що позивач не зареєстрований за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , а з 03 червня 1998 року по 31 грудня 2016 року мав реєстрацію місця проживання у м .Вінниця, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дані обставини не були правовою підставою для виключення позивача зі списків квартирного обліку військовослужбовців (запасу), які не зареєстровані за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 місто Калинівка та зняття з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 .
Доводи відповідача про те, що відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого від 16 листопада 2009 року серія НОМЕР_3 позивач розірвав шлюб із своєю дружиною і відповідно до довідки КП «Вінницьке міське БТІ» від 15 березня 2016 року № 1099 має Ѕ частку квартири по АДРЕСА_1 , а тому підстави перебування на квартирному обліку відсутні, колегія суддів не вважає такими, що дають підстави для відмови у позові, оскільки хоча дані обставини і були виявлені під час проведення інвентаризації квартирних справ, однак достовірність їх на час прийняття рішення про зняття з квартирного обліку не перевірялась.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача про відсутність у відповідача підстав для зняття його з квартирного обліку на підставі пп.5 п.26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень , затвердженого постановою Ради міністрів УРСР від 11.12.1984 № 740, оскільки посилання на даний пункт Правил міститься лише у відповіді командира військової частини № 3028 від 28.04.2017 року, а не у оспорюваному рішенні, а отже дана обставина не була врахована, як підстава для зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 .

Посилання у рішенні житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2016 року на п 15 Правил колегія суддів вважає безпідставними, оскільки даний пункт передбачає підстави та порядок взяття громадян на квартирний облік, а не зняття з нього.

Вичерпний перелік підстав для зняття громадянина з квартирного обліку визначений у пунктах ч. 2 ст. 40 ЖК України, на жодну з яких у своєму рішенні не посилався, а отже не зазначив законних підстав для зняття ОСОБА_1 з квартирного відповідач обліку.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному громадянинові гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що наведені в оспорюваному рішенні житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2016 року підстави для зняття ОСОБА_4 з квартирного обліку, а саме п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень , затвердженого постановою Ради міністрів УРСР від 11.12.1984 № 470 та ч. 1 ст.40 ЖК України не можуть слугувати причиною для зняття позивача з квартирного обліку.

Колегія суддів звертає увагу, що дані висновки суду не позбавляють можливості відповідача розглянути питання про належність перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку з інших підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позову.
З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до відповідно до пункту 12, 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно допідпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України слід стягнути на користь держави судовий збір за подання позовної заяви 704 гривні 80 копійок та за подання апеляційної скарги в сумі 1057 гривень 20 копійок.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2018 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним та скасування рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зняття з квартирного обліку військової частини та поновлення на квартирному обліку задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зняття старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом засідання від 30 грудня 2016 року № 14 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (житлово-побудову комісію військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України) поновити на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 із 21 квітня 2004 року.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України /код ЄДРПОУ НОМЕР_4 / на користь держави судовий збір за подання позовної заяви 704 гривні 80 копійок та за подання апеляційної скарги в сумі 1057 гривень 20 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис) Л. О. Голота

Судді: (підпис) Т. О. Денишенко

(підпис) В. П. Рибчинський
Згідно з оригіналом
Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 20 березня 2019 року.