Справа № 638/7451/18
Провадження № 2/638/2340/19
РІШЕННЯ

іменем України

24.10.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

при секретарі Вакула І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу за борговою розпискою,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 3 000 (трьох тисяч) євро, заборгованість пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, що становить 11 338 (одинадцять тисяч триста тридцять вісім) грн. 11 (одинадцять) коп., 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 1 044 (одна тисяча сорок чотири) грн. 47 (сорок сім) коп., витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. Також просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 660 (одна тисяча шістсот шістдесят) грн.62 (шістдесят дві) коп.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 , зазначає, що між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 21.03.2017 року. На підставі договору позики 21.03.2017 року ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняв суму позики у розмірі 3 000 (три тисячі) євро. Відповідач зобов`язався повернути Позивачу суму позики в повному об`ємі протягом 2017 року, що підтверджується розпискою від 21.03.2017 року. Однак, Відповідач зобов`язання з повернення суми позики не виконав. Вимоги Позивача повернути суму позики Відповідач ігнорує, чим фактично ухиляється від виконання свого зобов`язання, у зв`язку із чим Позивач звернувся до суду із вказаним позовом для захисту свого порушеного права.

Скориставшись наданим правом Відповідач 31.07.2018 року подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому він просить суд позовні вимоги в частині стягнення з нього 2111 (дві тисячі сто одинадцять) Євро задовольнити, а в іншій частині - відмовити.

У відзиві ОСОБА_2 , вказує: «… Дійсно, 21.03.2017 року мною в борг було взято у позивача грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) Євро, які я зобов`язався, відповідно до боргової розписки, повернути до кінця 2017 року…». Відповідач не заперечує факт укладення договору позики на суму 3000 (три тисячі) Євро з Позивачем, та визнає порушення умов вказаного договору зі своєї сторони. Відповідач посилається на те, що протягом 2017 року йому «…вдалося повернути позивачу лише частину боргу в сумі 889 Євро…». Однак, вказаний факт Відповідач ніяким чином не мотивує та не обґрунтовує, з посиланням на допустимі та належні докази.

В призначеному 24.10.2019 року судовому засіданні представник позивача, адвокат Карабанов О.Ю. позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з мотивів, наведених у ньому.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, позов визнав частково.

Особисто сторони в судове засідання не з`явились.

Згідно із ст. ст.13,81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступих підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між Позивачем ОСОБА_1 та Відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 21 березня 2017 року.

На підставі договору позики ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняв суму позики у розмірі 3 000 (трьох тисяч) євро, що підтверджується розпискою від 21.03.2017 року.

Позивач ОСОБА_1 прийняті на себе зобов`язання за договором позики виконала в повному обсязі.

Відповідач зобов`язався повернути Позивачу суму позики протягом 2017 року, що підтверджується розпискою від 21.03.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується Відповідачем, протягом 2017 року Відповідач суму позики не повернув, чим порушив умови договору позики.

Вимогу Позивача повернути суму позики Відповідач ігнорує, чим фактично ухиляється від виконання свого зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На початку 2018 року, після спливу строку повернення позики, ОСОБА_1 звернулася з усною вимогою до відповідача, щодо повернення грошових коштів.

Однак, ОСОБА_2 , вказані вимоги проігнорував, ніяких пояснень не надав, почав уникати зустрічі з Позивачем. До того ж протягом 2017 року і початку 2018 року, Відповідачем не було повернуто навіть частини боргу, ніяких дій на виконання договору позики він не вчиняв, на примирення та угоду з позивачем не погоджувався.

Відповідач ОСОБА_2 зобов`язання з повернення суми позики в розмірі 3 000 (трьох тисяч) євро не виконує.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (не належне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні грошовий еквівалент виражений у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тобто, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Відповідно до інформації Національного банку України станом на 16.05.2018, тобто станом на день подачі позову до суду, офіційний курс Національного банку України гривні до євро складає 31,1463 грн. за одину євро.

Як встановлено судом та підтверджується розпискою від 21.03.2017, сума основного боргу Відповідача перед Позивачем за договором позики від 21.03.2017 складає 3 000 (три тисячі) євро.

Таким чином розмір суми позики за договором позики станом на 16.05.2018 становить: 3 000 (три тисячі) євро * 31,1463 = 93 438 (дев`яносто три тисячі чотириста тридцять вісім) грн. 91 (дев`яносто одна) коп.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ст. 1048 ЦК України закріплено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, договір позики є відплатним і розмір процентів у випадку їх не встановлення договором визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Розмір процентів від суми позики за період з 01.01.2018 р. по 16.05.2018 р. становить 11 338 (одинадцять тисяч триста тридцять вісім) грн. 11 (одинадцять) коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.01.2018 р. по 16.05.2018 р. становить 1 044 (одна тисяча сорок чотири) грн.47 (сорок сім) коп.

Для захисту своїх порушених законних прав та інтересів та повернення боргу Позивач була вимушена звернутись за наданням правової допомогою до адвоката, Карабанова О.Ю. , у зв`язку з чим сплатила 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. Розрахунки і акт виконаних робіт додавалися до позову.

Оскільки, саме протиправна поведінка Відповідача, порушення ним прав свобод та законних інтересів Позивача, призвели до понесення витрат на правову допомогу, ОСОБА_1 просила стягнути сплачені грошові кошти з ОСОБА_2

Відповідно до п.47 і п.48 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Статтею 133 ЦПК України вказано, що до судових витрат належать витрати, пов`язані з розглядом справи, які складаються, в тому числі й з витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що з Відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь Позивача ОСОБА_1 сума заборгованості за договором позики від 21.03.2017 в загальному розмірі 105821 (сто п`ять тисяч вісімсот двадцять одна) грн. 48 (сорок вісім) коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача судовий збір у розмірі 1 660 (одна тисяча шістсот шістдесят) грн.62 (шістдесят дві) коп.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача витрати на правову допомогу, надану адвокатом Карабановим О.Ю., ОСОБА_1 у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн.00 коп.

На підставі ст.ст.526,530,533,546, 548, 549, 610,611, 612,626, 1046,1047,1048,1049 ЦК України, керуючись ст. ст.10,12,13,18,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу за борговою розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 заборгованість за договором позики від 21 березня 2017 року у сумі 3000 ( три тисячі) євро, заборгованість пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання - 11338,11 ( одинадцять тисяч триста тридцять вісім гривень 11 копійок), 3 відсотки річних за користуванням грошовими коштами у розмірі 1044, 47 ( одна тисяча сорок чотири гривни 47 копійок), суму витрат на правову допомогу у розмірі 25000 ( двадцять п`ять тисяч гривень), суму судового збору у розмірі 1308,22 ( одна тисяча триста вісім гривень 22 копійки), та 357, 40 ( триста п`ятдесят сім гривень 40 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст документу виготовлений 25 жовтня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 .

Відповіда : ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 .

Суддя : Штих Т.В.