Справа № 591/1873/19
Провадження № 6/591/136/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., за участю секретаря судового засідання Антипенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу № 591/1873/19, провадження № 6/591/136/19 за поданням старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

25 березня 2019 року державний виконавець звернувся до суду з поданням та просить надати дозвіл на примусове входження до житлового приміщенняАДРЕСА_1 , за адресою: м.Суми, вул. Серпнева, буд.66, де зареєстрований боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, для проведення виконавчих дій, а саме : проведення перевірки майнового стану боржника, у разі виявлення майна проведення опису та арешту виявленого майна.Подання мотивує тим, що в Зарічному відділі ДВС міста Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області на виконанні перебуває виконавче провадження АСВП № 14963837 з примусового виконання виконавчого листа № 1-36/09 від 10.03.2009 року, виданого Тростяецьким районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн. Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання судових рішень, державний виконавець просить винести рішення про примусове входження до житлового приміщенняАДРЕСА_1, за адресою: м.Суми, вул. Серпнева, буд.66, з метою перевірки майнового стану та проведення виконавчих дій направлених на примусове виконання рішення суду.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримує.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 13 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене право державного виконавця звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що в Зарічному відділі ДВС міста Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області на виконанні перебуває виконавче провадження АСВП № 14963837 з примусового виконання виконавчого листа № 1-36/09 від 10.03.2009 року, виданого Тростяецьким районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн. (а.с.2).

Копію постанови направлено боржнику невідкладно.

До матеріалів подання додано ряд письмових доказів.

Так, з довідки ДФС України від 05.11.2009 року вбачається, що боржник немає офіційних джерел доходів (а.с.12).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного Реєстру іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта нерухомого майна станом на 2012 рік за боржником зареєстрована квартира ј частина спільної власності, що знаходиться за адресою: м.Суми, вул. Харківська, буд.31/15, 2-х кімнатна квартира , ј частина спільної приватної власності, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.42,44)

В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 (а.с.39-41,43).

Відповідно до відповіді на запит від 21.10.2009 року встановлено, що боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Державний виконавець вийшов за місцем реєстрації боржника 28.11.2018 року,13,03,2019 року ,22.03.2019 року, однак двері ніхто не відчинив, про що було складено акт.

Таким чином, з матеріалів подання суд встановив, що власником ј частини спільної приватної власності, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. станом на 2012 рік був боржник ОСОБА_2.

Однак доказів того, кому на даний час - станом на березень 2019 року належить вказане житло, хто зареєстрований на даний час в цій квартирі, чи не проживають у ній інші особи - суду не надано. Державним виконавцем не надано актуальної інформації про місце реєстрації боржника станом на момент звернення до суду з поданням, відсутні дані про повідомлення боржника за місцем реєстрації про проведення виконавчих дій, та про ухилення боржника від їх проведення.

Без перевірки даної інформації суд позбавлений можливості ухвалити законне рішення про надання дозволу на примусове проникнення до вказаного житлового приміщення не порушуючи конституційних прав інших осіб, які там можуть проживати на законних підставах. Тому, подання державного виконавця є передчасним.

Проникнення до житла особи є винятковим заходом виконання судового рішення, який може бути дозволено, якщо вичерпано інші можливі заходи примусової реалізації майна.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64 Основного Закону України). Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Таким чином, керуючись вищеназваними нормами права та враховуючи відсутність доказів того, що примусове входження в квартиру не порушить прав інших осіб, які на законних підставах можуть там проживати, суд вважає, що підстави для задоволення подання про примусове проникнення до житла відсутні.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 (місце знаходження: м. Суми, вул. Гамалія, 31-А, ), про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, РНКОПП НОМЕР_1) - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення (складення) ухвали.

Ухвала складена та підписана 25 березня 2019 року.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В.Грищенко