КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1169/19
Провадження №2/319/472/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мальованого В.О.,

при секретарі судового засідання Синяковій О.І.,

за відсутності учасників справи, розглянувши у підготовчому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник - адвокат Гришко Роман Володимирович до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2019 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла вище вказана позовна заява.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 прохає суд винести рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з : літ.А - житловий будинок, загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 16,2 кв..м, з усіма господарським будівлями і спорудами : літ. а- прибудова, літ.Б - літня кухня, літ.б прибудова, літ.В - сарай, літ.Г - погріб, літ.Д. - колодязь, №1 огорожа, №2 - огорожа, №3 - ворота.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . Позивач як спадкоємець за законом прийняла спадщину. Однак до цього часу свідоцтво про спадщину на житловий будинок не отримала, оскільки нею до нотаріуса не було надано правовстановлюючого документу на будинок.

За даних обставин позивач позбавлена можливості оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом і тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року відкрито провадження у справі , постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24 жовтня 2019 року.

Позивач, її представник і представник відповідача про місце, дату і час проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином .

Представник позивач ОСОБА_3 та представник відповідача подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних матеріалів.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача та представника відповідача на підставі наявних у суду матеріалів.

Представник позивача повідомив, що позовні вимоги позивачем підтримуються в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача подав заяву, якою повідомив про визнання позову та не заперечував проти ухвалення рішення за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Частинами 3 та 4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити під час проведення підготовчого засідання в порядку встановленому ст.206 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, з`ясувавши позиції учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування деяких населених пунктів" від 12 травня 2016 року № 1353-VIII, Куйбишевський район перейменовано на Більмацький район; селище міського типу Куйбишеве Куйбишевського району- на селище міського типу Більмак.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть ( а.с.6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області №319/748/19 від 18 липня 2019 року було встановлено факт постійного проживання позивача із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя на випадок своєї смерті заповіту не складала.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Олексіївським сільЗАГСом Куйбишевського району Запорізької області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ( а.с.5).

В зв"язку з одруженням , 08 січня 1972 року ОСОБА_4 змінила своє прізвище, на прізвище чоловіка - " ОСОБА_6 ", що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого Куйбишевським райбюро ЗАГС Запорізької області ( а.с.5).

Тобто, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 набула права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок складається з : літ.А - житловий будинок, загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 16,2 кв..м, з усіма господарським будівлями і спорудами : літ. а- прибудова, літ.Б - літня кухня, літ.б - прибудова, літ.В - сарай, літ.Г - погріб, літ.Д. - колодязь, №1 огорожа, №2 - огорожа, №3 - ворота.

Відповідно до змісту ст.ст.1216, 1218, 1220, 1221, 1268, 1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст.1217,1258,1261 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування за законом почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Являючись спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріусу Більмацького районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини.

Згідно поданої заяви приватним нотаріусом Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області Ярошенком С.В. була заведена спадкова справа №43/2019 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

13 вересня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в зв"язку з тим, що документів, що підтверджують право власності на житловий будинок не надано.

За життя ОСОБА_2 отримала земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 . Згодом ОСОБА_2 на законних підставах в 1972 році збудувала житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , що відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок складається з : літ.А - житловий будинок, загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 16,2 кв..м, з усіма господарським будівлями і спорудами : літ. а- прибудова, літ.Б - літня кухня, літ.б - прибудова, літ.В - сарай, літ.Г - погріб, літ.Д. - колодязь, №1 огорожа, №2 - огорожа, №3 - ворота.

Зазначені обставини підтверджуються відповіддю виконкому Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області вих.№02-45-01/0665 від 17 вересня 2019 року, копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, копією витягу з земельнокадастрової книги.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 267 ЦК України до заяв про захист цивільного права або інтересу позовна давність не застосовується.

Що стосується позовних вимог щодо визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування суд виходить з наступного.

Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності на момент закінчення будівництва будинку.

Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час набуття права власності на будинок спадкодавцем, громадяни могли мати у власності житловий будинок. В ст.100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1972 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.

Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Як зазначалось вище, згідно записів у погосподарських книгах, за адресою: АДРЕСА_1 значиться об"єкт погосподарського обліку як закинутий об"єкт, яким тривалий час ніхто не користується або чий єдиний власник , господар помер, востаннє за вказаною адресою проживала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( а.с.8).

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти.

Інспекція ДАБК у своєму листі від 01.09.2011 р. N 40-12-2409 вважає, що для реєстрації права власності на побудовані до 05 серпня 1992 року об`єкти досить технічного паспорта з датою будівлі, а документи, що підтверджують введення в експлуатацію, не потрібні.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок та інші об`єкти були побудовані в 1972 році, вартість житлового будинкуз надвірними будівлями та спорудами становить 51 329 грн.( а.с.10-12,14).

Відповідно до ч.1,2 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до довідки Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області, житловий будинок по АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,15 га ( а.с.8).

Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, не позбавляє спадкоємця в праві на спадщину.

Беручи до уваги те, що у позивача виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті ОСОБА_2 , суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись стст.373, 1216, 1218, 1225,1277, 1297 ЦК України, ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 12,76,77,81,83,141,500,206,247,258,259,265,268,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з: літ.А - житловий будинок, загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 16,2 кв..м, з усіма господарським будівлями і спорудами : літ. а- прибудова, літ.Б - літня кухня, літ.б - прибудова, літ.В - сарай, літ.Г - погріб, літ.Д. - колодязь, №1 огорожа, №2 - огорожа, №3 - ворота, як за спадкоємицею за законом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2019 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,

Представник позивача: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса робочого місця: вул.Запорізька, 36 АДРЕСА_3 ,

Представник відповідача: Більмацька селищна рада Більмацького району Запорізької області,, юридична адреса: вул.Центральна, 56 смт.Більмак Запорізької області.

Суддя: В.О.Мальований