Справа № 211/3582/19
Провадження № 2/211/1749/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 жовтня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

у відсутність сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , 25 травня 1990 року уклала шлюб із ОСОБА_2 , який був зареєстрований Довгинцівським відділом записів актів цивільного стану м. Кривого Рогу. Під час сімейного життя, а саме 08 вересня 2010 року, вони з чоловіком стали власниками квартири АДРЕСА_1 . Дана дія відбулася на підставі договору купівлі - продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, Маховською С.Л., та зареєстрований в реєстрі № 1167. Квартира була зареєстрована на ім`я позивача. Так сталося, що ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача - ОСОБА_2 помер, про що Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 1280 . Позивач, як дружина померлого - спадкоємиця першої черги, звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Маховської С.Л., для отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку квартири. Однак, отримати спадщину після смерті чоловіка вона не мала можливості, так як нотаріус відмовила у даній дії, у зв`язку із не визначенням обсягу спадкового майна. Остання порадила звернутися до суду з питання визнання належності 1/2 частки квартири померлому та визнання за позивачем права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування . За таких обставин, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, так як іншого шляху отримати спадщину після смерті чоловіка не має. Між позивачем та спадкодавцем не було встановлено ніякої домовленості та між ними немає шлюбного договору про інший розмір часток у спільній сумісній власності, у вигляді квартири, а також інших обставин, що мають істотне значення, на підставі яких суд має відступити від рівності часток у зазначеному вище майні. Тобто, розподіл часток у квартирі передбачає їх рівність, а отже позивачеві та її померлому чоловікову належить по 1/2 частці останньої. Тому позивач просить, визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спільній сумісній власності, а саме у квартирі АДРЕСА_1 , кожного окремо, становлять по 1/2 частці. Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 68,6 кв. м., житловою площею 46,8 кв. м.; в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 01 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, на позовних вимогах наполягають.

Представник відповідача до суду не з`явився, надано заяву про розгляд справи без представника, при винесення рішення покладалися на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , 25 травня 1990 року уклала шлюб із ОСОБА_2 , який був зареєстрований Довгинцівським відділом записів актів цивільного стану м. Кривого Рогу. (а.с. 10).

Під час сімейного життя, а саме 08 вересня 2010 року, вони з чоловіком стали власниками квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, Маховською С.Л., та зареєстрований в реєстрі № 1167. (а.с. 12-13).

Квартира була зареєстрована на ім`я позивача. (а.с. 14-15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача - ОСОБА_2 помер, про що Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 1280 . (а.с. 11).

Позивач, як дружина померлого - спадкоємиця першої черги, звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Маховської С.Л., для отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку квартири. Однак, отримати спадщину після смерті чоловіка вона не мала можливості, так як нотаріус відмовила у даній дії, у зв`язку із не визначенням обсягу спадкового майна. Остання порадила звернутися до суду з питання визнання належності 1/2 частки квартири померлому та визнання за позивачем права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування . За таких обставин, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, так як іншого шляху отримати спадщину після смерті чоловіка не має. Між позивачем та спадкодавцем не було встановлено ніякої домовленості та між ними немає шлюбного договору про інший розмір часток у спільній сумісній власності, у вигляді квартири, а також інших обставин, що мають істотне значення, на підставі яких суд має відступити від рівності часток у зазначеному вище майні. Тобто, розподіл часток у квартирі передбачає їх рівність, а отже позивачеві та її померлому чоловікову належить по 1/2 частці останньої. Таким чином, після смерті свого чоловіка позивач має право успадкувати частку квартири.

Частина 1 статті 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно частин 1,2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст. 368 ЦК України).

Відповідно до частин 1,2 статті 370ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна,що є у спільній сумісній власності, крім випадків,установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі Лист № 24-753/0/4-13),, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно п. 1 Листа № 24-753/0/4-13, обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Вказане підтверджується також роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Згідно наданої на вимогу суду приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховською Світланою Леонідівною копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 крім позивача немає.

Враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача про відсутність заперечень, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачами вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 355, 368, 370, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 296 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у спільній сумісній власності, а саме у квартирі АДРЕСА_1 , кожного окремо становить по 1/2 частці.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.10.2019 року.

Суддя: Н. О. Сарат