Справа № 523/626/19
Провадження №2/523/1173/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р.Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», за участю третьої особи приватного нотаріуса Чуловського Володимира Анатолійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2019р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса №25248 від 31.10.2017р., вчинений приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. на Договорі кредиту №2007/13-2.06/745 від 04.12.2007р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСОЦБАНК» заборгованості у розмірі 108267,23 дол. США та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

В обґрунтування позову зазначила, що 04.12.2007р. між АКБ СР «УКРСОЦБАНК»(АТ «УКРСОЦБАНК») та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 2007/13-2.06/745.

31.10.2017р. на Договорі кредиту приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис № 25248 від 31.10.2017р. про стягнення з позивача заборгованості у сумі 108267,23 дол. США.

ОСОБА_1 вважає, що даний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконання, мотивуючи це тим, що нотаріус порушив вимоги ст.88 ЗУ «Про нотаріат» та пп. 3.1 Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, а саме вчинив виконавчий напис після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги, крім того, зазначає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У зв`язку з цим просить визнати таким, що не підлягає виконанню вищевказаний виконавчий напис.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2019р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2019 року було задоволено заяву позивача та представника позивача про вжиття заходів по забезпеченню позову.

У судове засідання представник позивача - ОСОБА_6 - подала клопотання про слухання справи у її відсутності, просила позов задовольнити.

Від АТ «УКРСОЦБАНК» надійшла заява про слухання справи за їх відсутності та відмовити у задоволенні позову.

Третя особа нотаріус Чуловський В.А. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає даний позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.12.2007р. між АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту №2007/13-2.06/745.

04.12.2007р. між АКБ СР «УКРСОЦБАНК», ОСОБА_1 , ТОВ «НАДІЯ» було укладено Договір поруки №07-15/1627.

04.12.2007р. між АКБ СР «УКРСОЦБАНК», ОСОБА_1 було укладено Договір застави майнових прав №07-15/2728.

14.12.2009р. АКБ СР «УКРСОЦБАНК» звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути солідарно з неї та ТОВ «НАДІЯ» 589515грн. 89коп..

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2014р. позовну заяву було залишено без розгляду.

08.12.2014р. АКБ СР «УКРСОЦБАНК» направив ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу, у якій просив ОСОБА_1 сплатити борг за кредитом у сумі 1140681грн. 61коп.

31.10.2017р. на Договорі кредиту приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис №25248 від 31.10.2017р. про стягнення з позивача заборгованості у сумі 108267,23 дол. США.

31.10.2018р. приватним виконавцем Колечко Д.М. було відкрито виконавче провадження №57567896.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пп. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пп. 1.1.1 Договору кредиту, кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту є 03.12.2014р.

Відповідно до п. 3.2.3 Договору кредиту, Кредитор має право вимагати повернення Кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі, зокрема, затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.

АКБ СР «УКРСОЦБАНК» скористався зазначеним правом та звернувся 14.12.2009р. до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Цим самим АКБ СР «УКРСОЦБАНК» підтвердив, що його право вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредиту виникло, як вбачається з вказаної позовної заяви, ще 03.11.2009р., оскільки станом саме на цю дату в позовній заяві було розраховано заборгованість.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2014р. позовну заяву було залишено без розгляду.

Таким чином, право вимоги у АКБ СР «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 за Договором кредиту № 2007/13-2.06/745 виникло 03.11.2009р.

Враховуючи положення пп. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 кінцевим днем строку, протягом якого можна було вчинити виконавчий напис нотаріуса на Договорі кредиту, є 03.11.2012р.

Оскільки оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса № 25248 на Договорі кредиту було вчинено 31.10.2017р., суд приходить до висновку, що нотаріус порушив вимоги ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та пп. 3.1 Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, а саме вчинив виконавчий напис після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги.

Отже, з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки строк, за який видається виконавчий напис, суттєво перевищує строк позовної давності, а сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності.

Відповідно до пп. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

08.12.2014р. АКБ СР «УКРСОЦБАНК» направив ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу, у якій просив ОСОБА_1 сплатити борг за кредитом у сумі 1140681грн. 61коп.

Вимоги АКБ СР «УКРСОЦБАНК» про сплату боргу ОСОБА_1 виконано не було.

У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала кримінальна справа № 521/6473/14-к щодо обставин видачі кредитів АКБ СР «УКРСОЦБАНК» працівникам фірми ТОВ «Надія», у тому числі, ОСОБА_1

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.05.2014 року у справі № 521/6473/14-к, встановлено, що ОСОБА_3 , будучи співзасновником та генеральним директором ТОВ «Надія» (код ЄРДПОУ 25049639) за попередньою змовою з фінансовим директором та співзасновником ТОВ «Надія» ОСОБА_4 , переслідуючи мету отримання кредитних коштів банківської установи з метою їх подальшого використання у господарській діяльності підприємства, користуючись довірою співробітників ТОВ «Надія», протягом 2006-2008 років, шляхом надання співробітникам АКБ СР «УКРСОЦБАНК» неправдивої інформації, отримали кредитні кошти, які використали у господарській діяльності.

Діючи з єдиним наміром на отримання кредитних грошових коштів банківської установи за сприянням співробітників ТОВ «Надія», ОСОБА_3 за попередньою змовою з фінансовим директором ТОВ «Надія» ОСОБА_4 , використовуючи довіру менеджера з контролю якості обслуговування клієнтів ТОВ «Надія» ОСОБА_1 та переконали останню в необхідності оформлення кредиту на її ім`я в банківській установі з метою отримання коштів, необхідних для розвитку підприємства (придбанні автомобілів для продажу), зазначивши при цьому, що саме ТОВ «Надія» буде здійснювати розрахунки з банківською установою та виступати поручителем за кредитним договором.

На підпис ОСОБА_1 було надано фіктивний договір купівлі-продажу № 007062 від 23.11.2007р., згідно умов якого ОСОБА_1 виступала покупцем у ТОВ «Надія» нового автомобіля Audi А 4 Limousine quattro 2.0 TFSI 2007 року випуску загальною вартістю 448472, 48грн.

У подальшому, 04.12.2007р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_1 прибули до АКБ СР «УКРСОЦБАНК» між АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 007/13-2.06/745, відповідно до якого ОСОБА_1 надано цільовий кредит у сумі 69300 доларів США для оплати за автомобіль згідно договору №2007062 від 23.11.2007р.

Отримані ОСОБА_1 кредитні грошові кошти у сумі 69300 доларів США відразу у приміщенні банківської установи були передані фінансовому директору ТОВ «Надія», про що було видано квитанцію до прибуткового касового ордеру №2503 від 04.12.2007р., один екземпляр якої було передано співробітнику банку.

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України. Вони повністю визнали свою вину, їх вина також підтверджується іншими доказами. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.05.2014р. у справі № 521/6473/14-к їх було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Постановою про визнання особи потерпілою від 20.04.2010р. ОСОБА_1 було визнано потерпілою у кримінальній справі №5.

З ухвали Господарського суду Одеської області від 28.12.2011р. у справі №1/17-2182-2011 про визнання банкрутом ТОВ «Надія» вбачається, що судом було встановлено наявність заборгованості ТОВ «Надія» перед ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі Договору кредиту, стороною якого є ОСОБА_1 , оскільки ТОВ «Надія» виступає поручителем за даним договором на підставі Договору поруки. У зв`язку з цим ПАТ «Укрсоцбанк» було визнано кредитором ТОВ «Надія».

В ході даної господарської справи у процедурі банкрутства ТОВ «Надія» вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором кредиту, укладеного з ОСОБА_1 , було визнано такими, що підлягають задоволенню за рахунок коштів та майна ТОВ «Надія».

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.02.2012р. ухвалу першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.05.2012р. постанови першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

31.10.2017р. на Договорі кредиту приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис №25248 від 31.10.2017р. про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості у сумі 108 267,23 дол. США.

У вказаних справах сума заборгованості відрізняється від суми, з стягненням якої звернулося АТ «УКРСОЦБАНК» до нотаріуса Чуловського В.А.

Аналізуючи обставини зазначених вище судових справ, викладених у судових рішеннях, що вступили в законну силу, суд доходить до висновку про невідповідність заборгованості критерію безспірності.

Відповідно до п. 3.2 зазначеної Глави, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017р. у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»).

Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

У даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідачем та третьою особою не було подано до суду доказів повідомлення боржника про вимогу кредитора та фактів невиконання ТОВ «Надра» ухвали Господарського суду Одеської області від 28.12.2011р. у справі № 1/17-2182-2011, якою борг за кредитним договором № 2007/13-2.06/745 було визнано за ТОВ «Надра».

Отже, про спірність боргу свідчить зміна розміру заборгованості за Договором кредиту № 2007/13-2.06/745, ненадання відповідачем доказів того, чи була сплачена сума заборгованості на момент вчинення нотаріального напису за рахунок майна ТОВ «Надія» при банкрутстві, звернення відповідача з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу до Суворовського районного суду м. Одеси та направлення письмових вимог про сплату боргу, які не були визнані позивачем та виконані, наявність постанови у кримінальному провадженні, якою визнано шахрайських дій керівництва ТОВ «Надра» з метою введення ОСОБА_1 у оману під час укладання Договору кредиту № 2007/13-2.06/745.

Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною.

Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання вимоги про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні» справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що наддасть докази понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Керуючись ст.4,7,12,13,43,258-259,263-265,268,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи приватного нотаріуса Чуловського Володимира Анатолійовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Виконавчий напис№ 25248 від 31.10.2017р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем на Договорі кредиту № 2007/13-2.06/745 від 04.12.2007р. про стягнення з ОСОБА_1 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 25.10.2019р.

Суддя