Справа № 523/7544/19
Провадження №2/523/3314/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду №9, в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.05.2019р. подала до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником вказаної квартири, а відповідач, яка є донькою позивача, не проживає за вказаною адресою з січня 2018р., виїхала в невідоме місце, забрала свої речі, її місцезнаходження не відоме. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстраційного обліку, не платить за комунальні послуги, не здійснює ремонти, а тому, як вважає позивач, вони втратила право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1 . Наявність реєстрації ОСОБА_2 в квартирі приводить до додаткових витрат по сплаті комунальних платежів та порушує права позивача щодо розпорядження та користування належним майном на свій розсуд.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, викликалася належним чином. В силу вимог ч.7 ст.128 та ч.10 ст.130 ЦПК України та неповідомлення відповідачем адреси фактичного місцезнаходження, суд прийшов до висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутності відповідачів.

Зі згоди позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1999р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради згідно з розпорядженням від 29.01.1999р. №140881, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках. (а.с.8)

14.08.2015р. державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем 1/2 частки АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_3 , є його дружина ОСОБА_1 , 1940 р.н., РНОКПП : НОМЕР_1 (а.с.9)

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) №в88 від 26.03.2019р. на житловій площі в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 -основний квартиронаймач, ОСОБА_2 -донька (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з актом про не проживання від 11.04.2019р., складеним сусідами ОСОБА_4 (кв. АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_5 (кв. АДРЕСА_5 ОСОБА_6 (кв. АДРЕСА_6 ), підписи яких завірені головою правління ОСББ «Висоцького 812» Грищенко А.А., відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з січня 2018р.

Відповідно до ч. 1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В силу ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з нормою ст.319 ЦК України, власник володіє,користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.7 Закона України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі як тимчасовий мешканець понад шість місяців не проживає на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житлом.

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,89, 258-259, 263-265, 268, 273, 279,280-284, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляяційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 18.10.2019 р.

Суддя: