ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4261/19

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1184/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Вінгаль В.М., Євстафіїва О.К.,

секретар: Герасименко Ю.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до неповнолітньої ОСОБА_3 , інтереси якої представляє законний представник ОСОБА_4 , Деснянської районної у місті Чернігові ради про скасування усиновлення,

дата складання повного тексту: 10 липня 2019 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Служби у справах дітей Деснянської районної у м.Чернігові ради, в якому просили скасувати усиновлення неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (після усиновлення - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), уродженки м.Чернігова, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 вересня 2003 року, а також передати неповнолітню ОСОБА_3 під опіку Органу опіки та піклування Деснянської районної у м.Чернігові ради.

До участі в справі в якості належних відповідачів залучено - неповнолітню ОСОБА_3 , а також Деснянську районну у м.Чернігові раду, що діє як орган опіки та піклування.

Від Деснянської районної у м.Чернігові ради надійшло подання про призначення законного представника неповнолітній ОСОБА_3 на підставі ст.63 ЦПК України, завідувача сектору опіки, піклування, усиновлення та захисту майнових прав дітей служби у справах дітей Деснянської районної у м.Чернігові ради Ларченко О.М. (а.с.84), яке задоволено ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 червня 2019 року (а.с.90-91).

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотивовано тим, що за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 вересня 2003 року позивачами було усиновлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та присвоєно дівчинці прізвище ОСОБА_3, ім`я - ОСОБА_3 , по батькові - ОСОБА_3 та змінено дату народження на ІНФОРМАЦІЯ_1. Відділом РАГС були внесені відповідні зміни до актового запису про народження та видано нове свідоцтво про народження.

В жовтні 2008 року шлюб між позивачами було розірвано, ОСОБА_2 перестав проживати з дружиною та донькою, участі у вихованні ОСОБА_3 не приймав та з нього стягнуто аліменти на утримання дитини. ОСОБА_1 зазначає, що сумлінно виконувала батьківські обов`язки, дбала, піклувалася про доньку, про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, проте починаючи з 2016 року поведінка доньки стала непередбачуваною і їх відносини різко погіршилися. Вказує, що донька перестала прислухатися до порад матері, почала принижувати та ображати її, втратила інтерес до навчання, почала прогулювати школу, тому ОСОБА_1 з 2017 року неодноразово зверталась за допомогою до органів опіки, протягом півроку супроводжувала ОСОБА_3 до психолога на бесіди, а також зверталась до психіатра. Наприкінці 2017 року донька пішла з дому та самостійно звернулась до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де вона перебувала 4 місяці, після чого повернулась додому, але в поведінці і у відношенні нічного не змінилось.

Позивачі зазначили, що в 2018 році ОСОБА_3 закінчила 9 класів із середнім балом 6 та поступила на навчання до Куликівського професійного аграрного ліцею з проживанням в гуртожитку ліцею, але хисту до навчання в неї немає, постійно прогулює заняття, без відома матері та вихователя приїздить до Чернігова. ОСОБА_1 вказує, що коли ОСОБА_3 приходить додому, то влаштовує істерики, сварки, провокує її, каже, що ненавидить, фактично приходить лише тоді, коли їй необхідні гроші та якісь речі. Де вона живе, коли буває в Чернігові матері не відомо, з соціальних мереж їй відомо, що донька відвідує кафе, нічні клуби та бані.

Також ОСОБА_1 вказує, що їй практично щодня телефонує майстер з ліцею ОСОБА_11 і просить про допомогу. Позивачка змушена їхати до Куликівки, спілкуватися з ОСОБА_3 , намагається вмовити її навчатись, бо це перш за все потрібно їй, але донька не реагує, а навпаки починає лаятися, ображати, погрожувала розправою і до цього підключаються її знайомі. Так, 14 березня 2019 року, коли позивачка в черговий раз приїхала до Куликівки , їй спричинила тілесні ушкодження подруга ОСОБА_3 в приміщенні гуртожитку, була викликана поліція, вона написала заяву про скоєння кримінального правопорушення та було розпочато кримінальне провадження, внаслідок чого позивачка протягом тижня перебувала в лікарні зі струсом мозку.

ОСОБА_1 зазначає, що боїться ОСОБА_3 , крім того, після відвідування ОСОБА_3 квартири стали зникати речі, які належать позивачці та її доньці ОСОБА_14 Все це дає їй право у відповідності до норм СК України звернутися до суду з позовом про скасування усиновлення.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2019 року позов задоволено частково, скасовано усиновлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Чернігова; передано ОСОБА_3 органу опіки та піклування Деснянської районної у м.Чернігові ради для вирішення питання подальшої долі дитини; залишено ОСОБА_3 її теперішні повне ім`я та рік народження, що присвоєні рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 вересня 2003 року; залишено ОСОБА_3 право на проживання в квартирі АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 25% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (з кожного), починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Суд першої інстанції виходив з того, що усиновлення суперечить інтересам дитини, оскільки позивачі не здатні забезпечити дитині належне сімейне виховання та не зважаючи на те, що позивачі наполягають на скасуванні усиновлення виключно з підстав передбачених п.3 ч.1 ст.238 СК України (між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків), суд вирішив скасувати усиновлення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.238 Кодексу (воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання). При цьому суд зазначив, що це не є виходом за межі заявлених позовних вимог, оскільки ухвалене рішення спрямовано, насамперед, на захист прав і найвищих інтересів дитини, яка з вини позивачів залишилася без батьківського піклування, а не на захист її батьків, які виявили свою нездатність і небажання належним чином виконувати батьківські обов`язки по відношенню до усиновленої ними дитини. Посилаючись на ч.ч.3-6 ст.239 СК України, враховуючи, що через скасування усиновлення та відсутність у ОСОБА_3 інших родичів дитину слід передати органові опіки та піклування Деснянської районної у м.Чернігові ради для вирішення її подальшої долі, з урахуванням позиції дівчинки вирішив залишити дитині її повне ім`я і дату народження, які присвоєно рішенням суду від 30 вересня 2003 року після її усиновлення позивачами, а також залишити право на проживання в квартирі позивача ОСОБА_1 за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 . Крім того, з метою забезпечення належного матеріального утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , суд вирішив стягнути з кожного з позивачів на користь органу опіки та піклування Деснянської районної у м.Чернігові ради аліменти в розмірі по 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 25% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (з кожного), починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на незаконність судового рішення, просить його скасувати та винести нове рішення, яким повністю задовільнити позов з зазначених в ньому підстав.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд вийшов за межі позовних вимог та ухвалив рішення, посилаючись на п.1 ч.1 ст.238 СК України, без посилання на будь яку норму законодавства. Зауважує, що право змінити підставу або предмет позову належить лише позивачу, а відповідач має право подати зустрічний позов, однак Деснянська районна в м.Чернігові рада, цим своїм правом не скористалась, але наполягала на задоволенні позову саме з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.238 СК України.

На думку особи, яка подає апеляційну скаргу, скасування усиновлення за п.1 ч.1 ст.238 СК України можливе, якщо усиновлювачі залишили дитину без опіки, зловживають алкоголем, жорстоко поводяться з дитиною, експлуатують її, тощо, проте жодна з цих обставин не була встановлена судом.

Не погоджується ОСОБА_1 і з залишенням ОСОБА_3 проживати в квартирі позивачки, мотивуючи неможливістю їх спільного проживання.

Крім того, ОСОБА_1 не погоджується зі стягненням з неї аліментів на утримання ОСОБА_3 , оскільки зазначає, що отримує лише пенсію в розмірі 1497 грн, інших доходів не має і за таких обставин не має можливості сплачувати аліменти.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 вересня 2003 року по справі №2-5722/2003 задоволено заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про удочеріння ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволено їм удочерити ОСОБА_3 , уродженку м.Чернігова та змінено повне ім`я дитини на ОСОБА_3 , а дату народження - на ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-16).

На підставі рішення було внесено зміни до свідоцтва про народження дитини (а.с.17).

В жовтні 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розлучились, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.18). Після цього позивач ОСОБА_2 повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків і не брав участі у вихованні дитини.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_1 22 січня 2009 року одружилась з ОСОБА_16 та після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1 (а.с.19).

ОСОБА_1 в 2017 році зверталась до Служби у справах дітей Деснянської районної у м.Чернігові ради з заявою щодо поміщення доньки до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. У зв`язку з Службою направлено листа до Центру щодо надання даній сім`ї соціальної та психологічної допомоги для встановлення сприятливого мікроклімату в сім`ї та запобігання влаштування дитини до державного виховного закладу (а.с.59).

Згідно виписного епікризу №1829 із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні з 14 березня 2019 року по 19 березня 2019 року з ЗЧМТ (14 березня 2019 року). Струс головного мозку у вигляді цефалгічного, церебрастенічного синдрому. Множинні садна на обличчі (вилична ділянка зліва), ліве передпліччя, нижні кінцівки (а.с.20).

В той же час, матеріалами справи підтверджується, що 14 березня 2019 року саме ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_3 , у гуртожитку, вчинила психологічне та фізичне насильство щодо своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , 2003 року народження, грубо та нецензурно виражалась на її адресу, хапала за волосся, що не спричинило тілесних ушкоджень, проте внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Постановою Куликівського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2019 року провадження по даному адміністративному правопорушенню відносно ОСОБА_1 закрито за малозначністю (а.с.27).

Директор ДПТНЗ «Куликівський професійний аграрний ліцей» 22 травня 2019 року звернувся до начальника служби у справах дітей Деснянської районної у м.Чернігові ради з повідомленням, що психологічний клімат в сім`ї де проживає дитина, ОСОБА_3 , вкрай напружений. В стосунках з мамою мають місце постійні сварки, які можуть переходити у бійку та взаємні образи. У квітні місяці працівники гуртожитку та учні стали свідками конфлікту між мамою та донькою, під час якої мама вживала нецензурну лексику, тягала дитину за волосся, намагалася нанести їй удар стільцем. Після того, як одна з учениць зробила мамі зауваження, жінка вдарила її по обличчю, чим спровокувала ще один конфлікт. За період навчання ОСОБА_3 в ліцеї, ОСОБА_1 неодноразово, з власної ініціативи, відвідувала навчальний заклад: цікавилася поведінкою доньки на уроках та позаурочний час, станом відвідування навчальних занять та успішності. В той же час, при вирішенні навіть незначних проблемних ситуацій, мама не йшла на компроміс, а намагалася у всьому звинуватити неповнолітню дитину. З її слів, саме поведінка ОСОБА_3 є причиною усіх негараздів, пов`язаних зі здоров`ям та особистим життям жінки. Складається враження, що мама не хоче бачити позитивних рис своєї дитини, в чому намагається переконати оточуючих. Така поведінка мами викликає агресію у підлітка, свідками якої ставали працівники навчального закладу. За час навчання ОСОБА_3 зарекомендувала себе, як вихована, ввічлива, тактовна, відкрита у спілкуванні учениця. Великого інтересу до навчання не проявляє, правил внутрішнього розпорядку навчального закладу та гуртожитку не порушує. Мають місце пропуски навчальних занять. Основною причиною їх наявності є незацікавленість учениці у навчанні. ОСОБА_3 може перебувати на території навчального закладу, а навчальних занять не відвідувати. Зі слів дитини професія « Кухар » їй не до вподоби, а навчальний заклад обрала для того, щоб бути подалі від мами. Стосунки з мамою не складаються уже давно. Мама її не розуміє, не підтримує, постійно в чомусь звинувачує, чим призводить до нервових зривів. Учениця проживає у гуртожитку. У вихідні, святкові та канікулярні дні за місцем реєстрації у мами. Дитина доглянута, має необхідний одяг, засоби гігієни та санітарії, канцелярське приладдя, мобільний телефон (а.с.71).

Також за місцем нинішнього навчання дівчини надано характеристику з якої вбачається, що ОСОБА_3 зарекомендувала себе як учениця, що має середній рівень навчальних досягнень, добре розвинену пам`ять та стійку увагу. Рівень розумового розвитку ОСОБА_3 відповідає її віковим особливостям. Дівчина швидко адаптується у будь-якому колективі, має дружні стосунки з одногрупниками, охоче спілкується. Тактовна з викладачами та працівниками навчального закладу. До виконання громадських доручень ставиться відповідально. Має шкідливу звичку - палить. Враховуючи вікові психологічні особливості розвитку, ОСОБА_3 проявляє непосидючість, надмірну рухливість, енергійність, що іноді приводить до зауважень з боку викладачів та вихователів гуртожитку. У дівчини переважно піднесений веселий настрій, який змінюється лише при незадоволенні потреби. Має виражені риси сангвінічного типу темпераменту, високий рівень комунікативності. Згідно результатів психодіагностичних досліджень вихованка має низький рівень тривожності, середній рівень фрустрації, високий рівень агресії, середній рівень ригідності, рівень схильності до суїцидальної поведінки - норма (а.с.72).

За повідомленням Чернігівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 15 травня 2019 року родина перебуває на обліку з 26 січня 2018 року. На той момент неповнолітня ОСОБА_3 перебувала в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Потрібно було провести роботу з родиною щодо повернення дівчини з державного закладу. Відвідування родини фахівцями із соціальної роботи відбулося 23 листопада 2018 року, 17 січня та 25 лютого 2019 року. Стосунки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 й надалі напружені настільки, що дівчина приїхавши до міста на вихідні дні, іноді не ночує вдома. Незважаючи на рекомендації фахівців центру, на компроміси жодна з сторін не йде. В квітні поточного року мати озвучила працівникам центру бажання «повторно направити доньку до реабілітаційного центру чи віддати її назад» (а.с.73).

Орган опіки та піклування Деснянської районної у м.Чернігові ради надав суду висновок про доцільність скасування усиновлення позивачами ОСОБА_3 вказуючи на те, що проживання в сім`ї позивача ОСОБА_1 суперечить інтересам дитини. Свій висновок орган опіки та піклування мотивує тим, що саме з вини позивачів між батьками і дитиною виникли неприязні відносини, що унеможливлює спільне проживання і шкодить моральному здоров`ю дитини. Зокрема, у висновку також зазначено, що позивач ОСОБА_1 виявляє нездатність до компромісів із дитиною, постійно проявляє до дитини агресію, застосовує образи і фізичне покарання, погрожує викинути з квартири речі дитини та створює перешкоди в користуванні квартирою (а.с.97-101).

Даний висновок, узгоджується з доказами, які наявні в матеріалах справи.

Крім того, матеріали справи містять психолого-педагогічну характеристику ОСОБА_3 , складеної класним керівником, соціальним педагогом, психологом та директором школи №27 вбачається, що за період навчання з 26 червня 2013 року по 03 січня 2018 року дівчина зарекомендувала себе як важко встигаюча учениця зі зниженою мотивацією до навчального процесу. На уроках вела себе пасивно, не вникала в процес навчання та не завжди виконувала домашні завдання, улюблених предметів не було. ОСОБА_3 мала навчальні досягнення початкового та середнього рівня. Навчалась не в повну міру своїх сил. Пізнавальні процеси розвинуті на середньому рівні. Режиму дня школяра в основному не дотримувалась. Пропуски навчальних занять з неповажних причин були майже відсутні та були підтверджені довідками від лікаря, довідками від матері. На зауваження вчителів реагувала холодно, без інтересу, але не агресивно. Ситуації успіху викликали у дитини позитивні емоції. ОСОБА_3 комунікабельна та життєрадісна. Прагнула бути лідером, але її бажання не задовольнялось. Переважають риси холеричного типу темпераменту. Дівчина схильна до брехні, іноді була агресивною по відношенню до однолітків, будь-яку критику сприймала на свій рахунок. Стосунки з однокласниками були складні, іноді виникали конфлікти. На профілактичному обліку ОСОБА_3 не стояла. Психологічна служба підтримувала зв`язок з мамою учениці та надавала необхідні консультації. Практичний психолог та соціальний педагог проводили бесіди з дівчиною та її матір`ю (а.с.21).

З характеристики учениці 9А класу школи №24 вбачається, що дівчинка навчалась в даній школі з дев`ятого класу. Програмовий матеріал з базових дисциплін засвоїла переважно на середньому та достатньому рівні. Проявила інтерес до уроків української мови, фізичної культури. Має здібності до навчання, швидко засвоює матеріал, виявляє логічне мислення. При більш наполегливій та систематичній підготовці до уроків може демонструвати кращі результати навчання. Заняття відвідувала систематично. ОСОБА_3 швидко адаптувалася у класному колективі, має дружні стосунки з однокласниками, охоче спілкується. Тактовна з вчителями. Всі доручення класного керівника виконувала, брала участь у суботниках, відвідувала позашкільні заходи. У вільний від навчання час займалась легкою атлетикою. Мати - ОСОБА_1 - приділяє належну увагу вихованню доньки, організовує спільне дозвілля, відвідувала батьківські збори, прислуговувалась до рекомендацій вчителів (а.с.22).

З іншої характеристики ОСОБА_3 , як учениці Куликівського професійного аграрного ліцею вбачається, що дівчина має середній рівень навчальних досягнень, має добру пам`ять, але пасивно і безвідповідально відноситься до уроків. У навчальній діяльності не організована, старанність відсутня, пропускає заняття без поважних на те причин. В позаурочний час ніде не займається, нічим не цікавиться. На зауваження реагує адекватно, але висновків не робить. Стосунки з учнями в колективі групи нейтральні, авторитетом в групі не користується, не поважає думку інших одногрупників. У суспільному та спортивному житті групи участі не приймає, безініціативна, пасивна, емоційна. Авторитетом серед товаришів не користується (а.с.23).

Чернігівським центром соціально-психологічної реабілітації дітей надано психолого-педагогічну характеристику на ОСОБА_3 , згідно якої дівчина перебувала в Центрі з 28 грудня 2017 року по 24 квітня 2018 року. На момент прибуття до закладу між дитиною і матір`ю були напружені відносини, відсутній емоційний контакт, простежувалась ізольованість членів родини. В ході діагностичної роботи були виділені основні проблеми в особистісній та емоційно-вольовій сфері дитини, які потребували корекційної роботи, а саме: дівчина на контакт йшла, але у спілкуванні була формальною важко знаходила спільну мову з однолітками, проявляла ворожість, поводилась зверхньо, вступала в конфлікти. Відмічалась емоційна нестійкість, імпульсивність. З ОСОБА_3 проводилась психологічна робота з формування навичок ефективного спілкування, вміння поводитись в колективі, толерантності, навчання методиці розв`язання конфліктів, зниження рівня агресивності, розвитку вмінь самоконтролю та саморегуляції, актуалізація життєвих цілей, стабілізація внутрішньо сімейних відносин, заняття з формування здорового способу життя та збереження репродуктивного здоров`я. Проводились корекційні бесіди та консультації з мамою, надавалась допомога у вирішенні внутрішньо-сімейних конфліктів. У результаті проведеної роботи у дитини наявна тенденція зниження ворожості, вона стала більш врівноваженою, намагається виражати почуття прийнятним способом, вчиться контролювати свої емоції. Стабілізувались відносини в дитячому колективі. Дівчина переглянула свої взаємини з матір`ю, поступово налагоджує стосунки. Також надані рекомендації (а.с.24).

Згідно доповідної майстра в/н гр.К-182 директору Куликівського професійного аграрного ліцею, пропуски без поважних причин учениці ОСОБА_3 за період з 15 січня 2019 року по 26 березня 2019 року склали 177 год. (а.с.25).

Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Деснянської районної у м.Чернігові ради №82 від 22 квітня 2013 року призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_22 та малолітньою ОСОБА_23 громадянку ОСОБА_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.64, 65). Однак 09 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до виконкому з заявою про звільнення її від обов`язків піклувальника над неповнолітніми ОСОБА_22 та ОСОБА_23 у зв`язку з тим, що ОСОБА_22 навчається в Сновському вищому училищі лісового господарства та проживає в гуртожитку навчального закладу, а ОСОБА_23 навчається в Київському будівельному ліцеї та проживає в гуртожитку навчального закладу. Діти не спілкуються з нею, не приїжджають, на контакт не ідуть. Також просила зняти їх з реєстрації (а.с.66).

З матеріалів справи вбачається, що директор Сновського вищого професійного училища лісового господарства 01 березня 2018 року звертався до служби у справах дітей з повідомленням, в якому зазначив, що за спостереженнями педагогічних працівників та зі слів ОСОБА_22 , опікун ОСОБА_1 неналежно ставиться до виконання своїх обов`язків та не надає матеріальної допомоги дитині. Про це свідчить відсутність продуктів харчування та старий одяг. На прохання класного керівника 15 лютого приїхати в Корюківську лікарню, де перебувала дитина за станом здоров`я, опікун відмовилась, мотивуючи своїм поганим самопочуттям. Також класний керівник стала свідком телефонної розмови, в якій ОСОБА_1 підвищувала тон та нецензурно висловлювалась стосовно дитини (а.с.67).

У своїх поясненнях ОСОБА_1 з даного приводу зазначила, що вона перераховує кошти ОСОБА_22 на картку, продукти харчування дитина брала із дому, коли приїжджала додому. Овочі (картоплю, буряк, моркву) родичі на машині кожен місяць привозять їй із села. Речі вона привезла в гуртожиток ті, що захотіла сама. Дома речей у шафі дуже багато, але вона відмовляється їх забирати принципово. Купувати нові речі на ринку за кошти, які одержує ОСОБА_1 дівчина також відмовляється. ОСОБА_22 робить все можливе для того, щоб ОСОБА_1 скоріше звільнили від виконання обов`язків піклувальника, а ОСОБА_22 пішла під опіку училища (а.с.68).

Рішенням Виконавчого комітету №6 від 14 січня 2019 року припинено піклування над неповнолітніми ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , звільнено ОСОБА_1 від здійснення повноважень піклувальника над дівчатами, дозволено зняти їх з реєстрації в АДРЕСА_1 (а.с.69, 70)

Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та Протоколах до неї. Вказана гарантія реалізується шляхом урахування норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини в національному праві. Зокрема, з огляду на статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Крім того, відповідно до статті 2 Закон № 3477-IV та статті 46 Конвенції держава Україна зобов`язана виконувати остаточне рішення ЄСПЛ в будь-якій справі, в якій вона є стороною.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 21 Конвенції про права дитини при усиновленні найкращі інтереси дитини мають враховуватися в першочерговому порядку. Ця конвенція ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, узгоджується з нормами Конституції України та чинного законодавства, тому ці приписи мають бути враховані усіма судовими органами України при розгляді справ, які стосуються захисту прав дітей.

Хоча у Конвенції відсутнє визначення та критерії принципу «найкращих інтересів дитини», адже кожна справа індивідуальна і при її розгляді всі обставини мають досліджуватися у сукупності та у відповідному контексті, ЄСПЛ (рішення у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, п. 76, 11 липня 2017 року) вказав, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно неблагонадійна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є неблагонадійним (див. рішення справу «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, 16 липня 2015 року).

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої-четвертої, шостої, сьомої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Частиною першою статті 238 СК України передбачено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Сімейне виховання - це одна з форм виховання дітей, що поєднує цілеспрямовані педагогічні дії батьків з повсякденним впливом сімейного побуту. Педагогіка визначає такі головні напрями виховання дітей у сім`ї: національне, розумове, фізичне, трудове, естетичне, моральне.

Згідно ч.1 с.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5-7 даної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що скасування усиновлення, залишення прізвища, імені, по батькові та дати народження, до яких звикла дитина, залишення місця реєстрації та стягнення аліментів, відповідало найкращим інтересам ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги, що суд вийшов за межі позовних вимог та ухвали рішення, посилаючись на п.1 ч.1 ст.238 СК України, без посилання на будь яку норму законодавства, не заслуговують на увагу, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з урахуванням всіх обставин даної справи та в найкращих інтересах дитини, яка залишилась без батьківської уваги та турботи. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що саме ОСОБА_1 була ініціатором конфліктів з дитиною, не змогла знайти спільну мову, допомогти дитині адаптуватися у суспільстві, в сім`ї вкрай напружена обстановка, мають місце постійні сварки, які переходять у бійки та взаємні образі, що дійсно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, та може свідчити про прояви психологічного насильства щодо неповнолітньої дівчини з боку позивачки,а тому суд правомірно застосував п.1 ч.1 ст.238 СК України.

Доводи апеляційної скарги, що скасування усиновлення за п.1 ч.1 ст.238 СК України можливе, якщо усиновлювачі залишили дитину без опіки, зловживають алкоголем, жорстоко поводяться з дитиною, експлуатують її, тощо, проте жодна з цих обставин не була встановлена судом, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки при розгляді справи достовірно встановлено, що ОСОБА_1 жорстоко поводиться з дитиною і дані обставини підтверджуються постановою Куликівського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2019 року. Більш того, позивачка не намагається знайти спільну мову з донькою, а навпаки у всьому звинувачує ОСОБА_3 .

Доводи про незгоду позивачки з залишенням ОСОБА_3 проживати в її квартирі, мотивуючи неможливістю їх спільного проживання, не приймаються судом до уваги, оскільки виключно нормами СК України, зокрема ч.4 ст.239 СК України визначено, що у разі скасування усиновлення з підстави, зазначено у п.1 ч.1 ст.238 цього Кодексу, якщо дитина не передається батькам, за нею зберігається право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала після усиновлення. В той же час у ОСОБА_3 не має батьків, яким могла б бути передана дитина, тому суд на законних підставах залишив дівчині право проживати в квартирі ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги, що полягають у незгоді ОСОБА_1 зі стягнутими з неї аліментами, оскільки вона отримує лише пенсію в розмірі 1497 грн, інших доходів не має, і за таких обставин не має можливості сплачувати аліменти, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки судом стягнуто лише мінімальний розмір аліментів на утримання дитини.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують вірного по суті рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 24 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: