УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи за підсудністю

24 жовтня 2019 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Борєйко О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ТОВ «ФІНСТРИМ» та ОСОБА_2 , в якій просить: визнати недійсним договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договором забезпечення від 20 травня 2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» () та громадянином України ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, укладений 20 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» () та громадянином України ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., реєстровий №776.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 встановлено наступне.

Відповідно до ч.15 ст.28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Згідно відомостей, викладених у позовній заяві ОСОБА_1 та доданих до неї документів, адресами відповідачів є: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» - м. Київ, вул. Антоновича, 51; ОСОБА_2 АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.30 «Виключна підсудність» ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 , 24 липня 2007 року між нею та Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту. В цей же день між ними був укладений договір іпотеки на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить їй на підставі договору дарування від 09 жовтня 1996 року. В зв`язку з невиконанням нею зобов`язань по кредитному договору, судом прийнято рішення про стягнення заборгованості. Під час виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на її майно. АТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу здійснив відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФІНСТРИМ», яке в подальшому передало всі права за договором про надання споживчого кредиту від 24 липня 2007 року та договором іпотеки від 24 липня 2007 року громадянину України ОСОБА_2 .

Таким чином, на час звернення позивача до суду, громадянин України ОСОБА_2 має право вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 24 липня 2007 року та договором іпотеки від 24 липня 2007 року, в зв`язку з чим, з метою погашення заборгованості за кредитним договором, можливе звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , результатом якого є зміна власника вказаної квартири та припинення права власності позивача на спірне нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві просить: визнати недійсним договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за договором забезпечення від 20 травня 2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» () та громадянином України ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладений 20 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» () та громадянином України ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., реєстровий №776.

Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що вчинення дій щодо її нерухомого майна поза її волею, шляхом укладення спірного договору відступлення права вимоги, наявність записів про перебування майна в іпотеці та про заборону його відчуження, обмежує її право власності, передбачене ст.ст.317, 319 ЦК України.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає, що спір виник з приводу права власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно до п.42 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2003 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник з приводу договорів, укладених щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 , в зв`язку з чим позивачу ОСОБА_1 , при визначенні підсудності даного спору конкретному суду, необхідно керуватися положеннями ст.30 ЦПК України, а не положеннями ст.28 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи місцезнаходження нерухомого майна, з приводу якого виник спір, яким є м. Умань Черкаської області, позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними, не підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси, на підставі ч.1 ст.30 ЦПК України.

Згідно ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

При цьому, відповідно до ч.ч.1-3 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, прийняття Соснівським районним судом м. Черкаси рішення, за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ», ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними, яка не підсудна цьому суду, не відповідатиме критеріям рішення, які визначені ст.263 ЦПК України, та є підставою, передбаченою ст.378 ЦПК України, для його скасування.

На підставі викладеного, відповідно до ст.. 30 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ», ОСОБА_2 , про визнання договорів недійсними, підсудна Уманському міськрайонному суду Черкаської області.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначаються правилами підвідомчості та підсудності.

Згідно п.1 ч.1 ст.31ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги, не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, розгляду справи по суті та прийняття рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства України, недопущення порушення правил підсудності, позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ», ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними, необхідно передати на розгляд до Уманського міськрайонного суду Черкаської області (20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Кизила Андрія, буд.18), за місцезнаходженням нерухомого майна, з приводу якого виник спір.

Керуючись ст.ст.28, 30, 31, 32, 258-261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ», ОСОБА_2 , про визнання договорів недійсними, направити до Уманського міськрайонного суду Черкаської області (20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Кизила Андрія, буд.18), за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя О.М. Борєйко