Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 336/1408/16-ц

провадження № 61-21993св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Міністерство оборони України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Міністерства оборони України, яка підписана представником Вологжаніну Оксану Дмитрівну , на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року у складі судді: Артемової Л. Г. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року у складі суддів: Воробйової І. А., Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Міністерства оборони України про стягнення компенсації моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером. З 25 лютого 2009 року згідно з випискою із акту огляду МСЕК Запорізької обласної медико-соціальної експертної комісії від 25 лютого 2009 року серії АД № 098457 йому була встановлена друга група інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Під час проходження військової служби, у нього розвинулися сердцево-судинні захворювання «Гіпертонічна хвороба II ст. Велика ступінь ризику, гіпертензівне СН- II. ІБС атеросклеротичний кардіосклероз. Дисциркуляторна енцефалопатія II ст. Ожиріння І-II ст. аліментарного ґенезу», що підтверджено військово-медичними та військово-обліковими документами. Захворювання пов`язанні з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. Починаючи з 2009 року стан його здоров`я погіршився, він проходив неодноразові лікування в кардіологічній клініці. Внаслідок цієї хвороби був змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури.

Позивач вказував, що у зв`язку з захворюванням порушено його нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають біль у серці, збільшена частота серцевих скорочень (тахікардія), знижена частота серцевих скорочень (брадикардія), задишка, запаморочення, непритомність або переднепритомний стан, він страждає на безсоння. Він втратив роботу, оскільки пересуватися на велику відстань не має можливості, особистого транспорту немає. Він не може матеріально забезпечувати родину, змушений витрачати кошти на відновлення здоров`я. Не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Відчуває себе втраченим для суспільства та родини людиною. Значна частина пенсії, яку він отримує як інвалід II групи, витрачається на придбання ліків та оздоровлення, постійні медичні огляди, санаторне лікування. Позивач моральну шкоду оцінював у розмірі 100 000 грн.

ОСОБА_1 просив стягнути з Міністерства оборони України на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 10 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що згідно статей 23, 1167 ЦК України наявні правові підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди, оскільки сам факт захворювання, одержаного в період проходження військової служби та наслідки такого захворювання, спричинили позивачу втрати немайнового характеру у вигляді психологічного дискомфорту (переживаннях та хвилюваннях), душевних стражданнях, оскільки тривале лікування позначилося на здоров`ї позивача.

Аргументи учасників справи

У лютому 2017 року Міністерство оборони України через представника Вологжаніну О. Д. звернулося із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не надав доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та отриманою шкодою. Вказує, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем у справі, а позивач не є військовослужбовцем, оскільки звільнений з військової служби. Крім того, особа, яка подала касаційну скаргу, зазначає, що військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та грошові компенсації і моральні страждання за виконання військового обов`язку вже враховані чинним законодавством.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2017 року зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року, до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що згідно виписки із акту огляду МСЕК Запорізької медико-соціальної експертної комісії від 25 лютого 2009 року ОСОБА_1 була встановлена друга група інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військових обов`язків у країнах, де велися бойові дії.

Позивач страждає на хронічні хвороби: гіпертонічну хворобу 2 ступеню, тяжкий гіпертонічний атеросклероз, група високого ризику, атеросклеротичний кардіосклероз, діскуляторна енцефалопатія 2 ступеню, ожиріння 1-2 ступеня, аліментарного ґенезу, вестибулопатия, церебральний атеросклероз, цервикалгія, люмбагія.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналіз положень статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Проте суди не встановили, що позивач довів протиправність дій Міністерства оборони України, наявність причинного зв`язку між моральною шкодою ОСОБА_1 і діями Міністерства оборони України.

Оскільки відсутні умови необхідні для компенсації моральної шкоди та з урахуванням того, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржені судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржені рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2017 року зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року, до закінчення касаційного провадження. Оскільки оскаржені рішення підлягають скасуванню, то підстави для поновлення їх виконання відстуні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України, яка підписана представником Вологжаніною Оксаною Дмитрівною , задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення компенсації моральної шкоди відмовити.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року та ухвала апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук