Справа № 453/886/18 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/128/19 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

адвоката ОСОБА_2 представника позивачки ОСОБА_3;

адвоката ОСОБА_4 представника відповідачів ОСОБА_5

і ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з участю третьої особи ОСОБА_7, в якій просила суд ухвалити рішення, яким:

1) визнати протиправними та скасувати рішення Славської селищної ради Сколівського району Львівської області:

- № 2491 від 25.06.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_5І.»,

- № 2645 від 31.08.2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4859 га гр. ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства по вул. І. Франка у селищі Славське Сколівського району Львівської області на території Славської селищної ради»,

- № 660 від 03.11.2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства»

та № 1139 від 31.08.2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0700 га гр. ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства по вул. І. Франка у селищі Славське Сколівського району Львівської області на території Славської селищної ради»;

2) визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно за індексним номером 43681822 від 18.09.2015 року на земельну ділянку площею 0,4859 га, видане на імя відповідача ОСОБА_5;

3) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку за індексним номером 24344737 від 11.09.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що у власності батька позивачки, ОСОБА_8, перебував житловий будинок № 16 на вул. І.Франка у смт. Славське Сколівського району Львівської області та земельна ділянка площею 0,3260 га у смт. Славське Сколівського району Львівської області по вул. Січових Стрільців в урочищі «Кремінь» із цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:017:0152. Крім того, рішенням Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 25.09.2014 року за № 2170 «Про розгляд заяви ОСОБА_7І.» батька позивачки було внесено у список землекористувачів по селищній раді та закріплено за ним земельну ділянку пл. 0,09 га для обслуговування вищевказаного житлового будинку, а також земельну ділянку площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства. Після смерті 21.01.2015 року батька позивачки відкрилася спадщина, яку його спадкоємці, позивачка та третя особа ОСОБА_7, прийняли та отримали кожен відповідні свідоцтва про право на спадщину, згідно яких до складу спадщини увійшли вищевказані житловий будинок та земельні ділянки. Ставши співвласником вищевказаного житлового будинку, позивачка звернулася до селищної ради із заявою у своїх інтересах та інтересах матері ОСОБА_7 про передачу їм у власність земельної ділянки площею 0.09 га. для його обслуговування, яку селищна рада задовільнила.

Разом з тим, позивачка мала намір звернутися до селищної ради ще й із заявою про передачу їй у власність земельної ділянки площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства, якою користувався її покійний батько, однак дізналася, що селищною радою така земельна ділянка оскаржуваними рішеннями надана у власність відповідачам у справі. Такі дії селищної ради позивач вважає протиправними, оскільки при передачі у власність вищевказаної земельної ділянки не був врахований її легітимний інтерес як спадкоємця, а також нею зясовано, що мали місце певні порушення норм законодавства при прийнятті рішень про надання відповідачам дозволу на розробку проектної документації із землеустрою, що (на її переконання) має наслідком й нечинність подальших рішень про затвердження такої проектної документації та передачі земельних ділянок відповідачам у власність (а.с. 2-12).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено (а.с. 161-164).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає неправомірним обґрунтування судом висновків оскаржуваного рішення тим фактом, що позивачка не зверталася до селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, оскільки її звернення до селищної ради «після того, як їй вже стало відомо, що рішення відносно спірних земельних ділянок прийняте, не має правового значення».

Звертає увагу на те, що нею позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що рішенням Славської селищної ради від 25.09.2014 року № 2170 батька позивачки, ОСОБА_8 за його життя було внесено у список землекористувачів по Славській селищній раді та закріплено за ним земельні ділянки, в тому числі для ведення особистого селянського господарства площею 0,41 га по вул. Ів.Франка у смт. Славське.

Вважає, що судом не дано належної оцінки тому, що розпорядження селищного голови про скликання 46 сесії 6 демокративного скликання в Славській селищній раді відсутнє.

Вважає, що заява ОСОБА_5 від 06.08.2015 року, вх. № 415, та заява ОСОБА_6 не відповідали вимогам статтей 118 ЗК України, оскільки не містили додатку у вигляді викопіювання чи інших графічних матеріалів (а.с. 170-178).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідачів, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ч.1) і що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2), а ст. 123 ЗК України що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування та встановлено перелік необхідних для цього рішень і документів.

Частиною 1 ст. 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а в ст. 126 ЗК України наведено перелік документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з доводів позовної заяви та апеляційної скарги, свої права на земельну ділянку площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства позивачка (апелянт) обґрунтовує лише рішенням Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 25.09.2014 року № 2170 «Про розгляд заяви ОСОБА_7І.», яким було вирішено батька позивачки, ОСОБА_8, «внести в список землекористувачів по Славській селищній раді та закріпити за (ним) … земельну ділянку пл. 0,41 га для ведення особистого селянського господарства по вул. І.Франка в селищі Славське …» (а.с. 16).

При цьому слід зауважити, що вище згадане розпорядження селищної ради не містить жодного посилання на будь-які норми права, зокрема - які б регламентували такі питання, як «список землекористувачів» та «закріплення» земельних ділянок.

Будь-яких інших документів, які б посвідчували права батька позивачки на спірну земельну ділянку і які передбачені ст. 126 ЗК України, до суду подано не було і такі у матеріалах справи відсутні.

Стороною позивача не оспорюється той факт, що права на «земельну ділянку пл. 0,41 га для ведення особистого селянського господарства по вул. І.Франка в селищі Славське …» не ввійшли до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_8

Так само, як не оспорюється той факт, що позивачка ніколи не проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1: є уродженкою іншої (Закарпатської) області і, як на час смерті її батька, так і на даний час, проживає та є зареєстрованою у м. Одесі (а.с. 13, 14).

Ні позовна заява, ні апеляційна скарга не містять доводів стосовно того, на підставі якої саме норми права за вище наведених обставин виділення відповідачам земельних ділянок селищною радою мало б узгоджуватись з позивачкою.

Крім цього, рішеннями Славської селищної ради, які оспорюються позивачкою, відповідачам було виділено дві земельні ділянки загальною площею 0,5559 га:

0,4859 га (ОСОБА_5І.) + 0,0700 га (ОСОБА_6В.)

При цьому, земельна ділянка, передана у власність відповідачу ОСОБА_5, площею 0,4859 га, тобто - сама по собі площею є більшою за 0,41 га, які «закріплялися» (?) за нині покійним ОСОБА_8

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Сколівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2018 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 22 березня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_9