Справа № 473/2464/13-ц
УХВАЛА

іменем України

"25" березня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.

За участю представника стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 21.02.2019 р.

встановив

у березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на незаконні дії та рішення старшого державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 21.02.2019 р., в якій вказувала, що 12.07.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист по справі №473/2464/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до її повноліття , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.06.2013 р. Виконавчий лист було направлено на примусове виконання та відкрито виконавче провадження.

Постановою старшого державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 від 21.02.2019 року закінчено виконавче провадження з підстав закінчення строку для даного виду стягнення. Вказана постанова стягувачем отримана 25.02.2019 року.

Проте державний виконавець не дотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до яких зазначено, про те, що виконавче провадження має бути закінченим у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

В зв'язку з цим ОСОБА_2 просила визнати дії старшого державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо закінчення виконавчого провадження такими що не відповідають вимогам закону.

Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року скаргу було прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду.

В судове засідання стягувач ОСОБА_2 не зявилася на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд скарги здійснювати без її участі. Представник стягувача ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав, вважав, що державний виконавець порушив вимоги закону України «Про виконавче провадження» під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

В судове засідання представник Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ не зявився, надав заяву, в якій просив розгляд скарги здійснювати без його участі та винести рішення по справі відповідно до діючого законодавства України.

Боржник ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі боржника, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для її вирішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 12.07.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист по справі №473/2464/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до її повноліття , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 червня 2013 р.

Виконавчий лист було направлено на примусове виконання та відкрито виконавче провадження 19 липня 2013 року за № 38956336.

Постановою старшого державного виконавця від 21.02.2019 року виконавче провадження було закрито на підставі п.7 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки закінчився строк для даного виду стягнення. При цьому зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів становить 17120,24 грн.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

У ч.2 ст.30 цього Закону зазначається, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься вдень настання відповідних обставин або вдень,коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а також обставини провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів на користь стягувача ОСОБА_2, зокрема обставини та підстави закінчення цього провадження, суд дійшов висновку, що рішенням старшого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 57749059, були порушені вимоги п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки зазначене виконавче провадження було закінчене за наявності заборгованості із стягнення відповідних платежів, про що прямо зазначається у відповідній постанові та що вбачається із матеріалів виконавчого провадження.

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголосив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося б невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобовязалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невідємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.(справа «ІммобільяреСаффі» проти Італії», 22774/93, 28.07.1999, § 63; справа «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40.)

Оскільки на день винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження існувала заборгованість по стягненню присуджених з боржника коштів, тобто рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 липня 2013 року по справі № 473/2464/13-ц фактично не виконано, постанова державного виконавця винесена з порушенням вимог, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а тому вимоги стягувача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішення, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 21 лютого 2019 року про закінчення виконавчого провадження № 57749059 за виконавчим листом Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області №473/2464/13-ц від 12 липня 2013 року.

Керуючись ст. ст. 258-260, 268, 450, 451 ЦПК України, суд

постановив

скаргу ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 21 лютого 2019 р. задовольнити.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21 лютого 2019 року, винесену старшим державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 в межах здійснення виконавчого провадження №57749059 по виконанню рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 липня 2013 року по цивільній справі № 473/2464/13-ц року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення алміментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 25 березня 2019 року.

Суддя : М.М. Ротар