Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2019 Справа №607/15267/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 25 червня 2019 року пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , у якому просила стягувати із відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень, щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона ( ОСОБА_1 ) перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2012 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , який проживає спільно із нею ( ОСОБА_1 ) та перебуває повністю на її утриманні. Також вказує, що їх неповнолітній син ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю, у зв`язку із чим потребує постійних витрат на лікування та якісне повноцінне харчування. Однак, відповідач у добровільному порядку не виконує свій батьківський обов`язок з утримання неповнолітнього сина, хоча спроможний це робити, оскільки має регулярний дохід, зареєстрований як фізична особою-підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність із роздрібної торгівля з лотків і на ринках іншими товарами та надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Крім цього, у приватній власності відповідача перебуває нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 194,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,12 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності відповідач на вищевказані об`єкти набув у 2015 році. Також вважає, що про платоспроможність відповідача свідчать його регулярні поїздки за кордон. Натомість, самостійно вона ( ОСОБА_1 ) неспроможна у повному обсязі забезпечити сина усім необхідним, оскільки через стан здоров`я дитини, яка обмежена у самообслуговуванні та пересуванні, вона змушена надавати йому особливу турботу та піклування, та позбавлена можливості працевлаштуватись. Єдиними коштами, на які вона здійснює утримання своєї дитини є державна соціальна допомога особам з і інвалідністю з дитинства у розмірі 2061, 40 гривень, щомісячно. За вказаних обставин просила позов задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на позов, у якому заперечує проти викладених у позові обставин, покликаючись на те, що він ( ОСОБА_2 ) ніколи не ухилявся і не ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , несе витрати по його утриманні, купляє одяг, продукти харчування, оплачує лікування дитини, зокрема оплатив за проведене оперативне втручання у лікувальному закладі у львівській клініці «Охмадит» у розмірі 65000 гривень, щомісячно сплачує кошти за заняття сина у тренажерному залі у розмірі по 500 гривень та по 240 гривень щотижня за додаткові заняття. Також вказує, що розташований у с. Острів житловий будинок про який стверджує у своєму позові позивачка придбаний ним за час перебування у шлюбі із позивачкою ОСОБА_1 за спільні кошти подружжя. А земельна ділянка, площею 0,12 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд отримана ним у 1998-2000 роках, при цьому право власності оформлене лише у 2015 році. Відтак, вважає, що твердження позивачки про те, що наявність у нього зазначеного майна підтверджує його фінансову спроможність сплачувати аліменти не слід приймати до уваги. Також зазначає, що на даний час він ( ОСОБА_2 ) не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі у сумі 5000 гривень, оскільки хворіє артрозом, варикозною хворобою, у зв`язку із чим йому рекомендовано термінове хірургічне втручання. Крім цього, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки пенсійного віку, а його доходи є мінливими внаслідок чого, вказує, що у разі стягнення із нього аліментів у сумі 5000 гривень, щомісячно, він буде позбавлений можливості на достатній життєвий рівень. За вказаних обставин просив стягувати із нього у користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1500 гривень, щомісячно.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Боднар О.В. подала до суду відповідь на відзив, у якому вказує, що відповідачем ОСОБА_2 несправедливо проігнорований той факт, що позивачка ОСОБА_1 , яка не маючи змоги працювати, у зв`язку із хворобою сина, все ж здійснює повне утримання їхньої спільної дитини, а відповідач до цього часу не сплачував аліментів. Також вказує, що відповідачем не надано жодних письмових доказів на підтвердження понесених ним витрат з утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , зокрема купівлі одягу, взуття, продуктів харчування, оплати тренажерного залу та лікування, а тому вважає, що вказані твердження відповідача не можуть бути прийнятими до уваги судом. За вказаних обставин, покликаючись на наявність у відповідача фінансової можливості, просить стягувати аліменти у розмірі 5000 гривень, щомісячно.

У процесі розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 адвокат Боднар О.В. подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просила стягувати із відповідача в користь позивача аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень, щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представник адвокат Боднар О.В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про стягнення із відповідача аліментів у сумі 2500 гривень підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги про стягнення аліментів у сумі 2500 гривень, щомісячно, визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило.

За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом установлено:

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 15 березня 2018 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Тернопіль (актовий запис №2513 від 20 грудня 2005 року, складений Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Неповнолітній син сторін ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом із матір`ю (позивачем по справі) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , що стверджується довідкою №1955, виданою 10 червня 2019 року ТзОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Тернопіль 1».

Як убачається із довідки №207 виданої 05 грудня 2018 року Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, ОСОБА_6 , 30 жовтня 2005 ІНФОРМАЦІЯ_2 є дитиною з інвалідністю, яка встановлена із 06 листопада 2018 року, строк дії довідки 05 листопада 2023 року.

Із наявних у матеріалах справи виписок із медичної карти стаціонарного хворого та Індивідуальної програми реабілітації інваліда вікової категорії від 0 до 18 років №253/426 від 03 жовтня 2018 року, убачається, що у ОСОБА_3 діагностовано деформуючий артроз правого колінного суглобу, вкорочення правої нижньої кінцівки до 1,5 см., катактуру правого колінного суглобу, стійке порушення функцій опорно-рухового апарату, компенсаторний сколіоз, вегето-судинну дистонію за гіпотонічним типом з цефагаліями (а.с. 18-24).

Також означеними виписками стверджується, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проходив стаціонарне лікування у КУТОР «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Міністерства охорони здоров`я України, зокрема у період із 23 липня 2018 року по 01 серпня 2018 року та із 14 серпня 2017 року по 23 серпня 2017 року.

Із виписки із медичної карти стаціонарного хворого убачається, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у Львівській обласній дитячій клінічній лікарні «Охматдит» у період із 13 вересня 2018 року по 17 вересня 2018 року, де йому було проведено оперативне втручання 14 вересня 2019 року.

Згідно довідки №4137 виданої 12 червня 2019 року Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу на особу з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06 листопада 2018 року по 29 жовтня 2023 року у розмірі 2061,40 гривень, щомісячно.

Як убачається із Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків наданих 14 червня 2019 року Тернопільською державною податковою інспекцією Тернопільського управління Головного управління ДФС у Тернопільській області за №2558, позивач ОСОБА_1 , крім державної соціальної допомоги інших доходів не отримує.

Із Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21 червня 2019 року за №171202649 та №171204519 слідує, що за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,12 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка).

На підтвердження викладених у відзиві на позов обставин, зокрема щодо наявного у відповідача захворювання артрозу та варикозної хвороби, відповідачем ОСОБА_2 надано суду копії довідок про ультразвукове обстеження, від 23 жовтня 2017 року, виданої Тернопільським районним територіальним медичним об`єднанням та від 26 липня 2019 року, виданої КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, беручи до уваги визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 25 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, який щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 264, 265,268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 25 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 гривень судового збору.

Рішення про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 22 жовтня 2019 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка