Справа № 574/1033/16-ц
Провадження 2/574/4/2019
У Х В А Л А

18 лютого 2019 року м. Буринь

Суддя Буринського районного суду Сумської області Куцан В.М. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з цим позовом, до якого в порушення ст.177 ЦПК України не додано квитанцію про сплату судового збору, при цьому останній вважав, що він в силу п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

Вважаю вказані доводи позивача хибними з огляду на таке.

Пункт 6) частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, позивачем також заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 0000 грн., на яку вищенаведені положення Закону не поширюються.

Оскільки вказана вимога визначена позивачем у грошовому вимірі, це є вимогою майнового характеру, що підтверджується і ціною позову, вказаною позивачем в позовній заяві.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини є однією із загальних засад кримінального провадження (ст.ст.7,17 КПК України).

Посилаючись на підставу звільнення від сплати судового збору як особі, якій кримінальним правопорушенням заподіяно шкоду, позивач належних доказів встановлення цих обставин (ухвали чи вироку суду, іншого документу визначеного кримінальним процесуальним законом) не надав.

Постановою про обєднання матеріалів досудових розслідувань, що додана до позовної заяви не встановлено таких обставин, а прокурором лише висловлене припущення, щодо вчинення шахрайських дій, в тому числі відносно ОСОБА_1.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

З врахуванням наведеного, вважаю, що передбачених Законом підстав для звільнення від сплати судового збору позивача немає.

З врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року в якому подається позовна заява до суду 1921 грн. (ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік»), ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ціни позову 255650 грн., позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі 2556 грн. 50 коп.за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: УК Буринському р/Буринський р/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37352463, банк отримувача Казначейство України, код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 8066, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

З врахуванням наведеного вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.175,177,185, 352-355 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним копії цієї ухвали.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання вищезазначених вимог, заява буде вважатись неподаною і буде повернута йому з усіма додатками до неї.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя