Справа № 186/340/19
Провадження номер № 2/0186/161/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування - виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу в них народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб з відповідачем розірвано та вона з донькою проживає окремо від батька дитини, у звязку з чим постало питання про визначення місця проживання дитини, оскільки не дивлячись ні на що, відповідач забирає дитину. На даний час вона працює у ТОВ Першотравенський ремонтно-механічний завод та має постійний стабільний дохід. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 07 лютого 2019 року встановлено, що орган вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю - ОСОБА_1. Відповідач всіма своїми діями робить так, щоб вона нервувала, раніше забирає доньку з садочку, потім не відповідає на телефонні дзвінки, були чисельні звернення до органів поліції.

Просить суд визначити місце проживання її малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з нею.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дійсно в них з позивачем є спільна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу, донька проживає разом з матір'ю - позивачем по справі. Він проживає окремо. Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №224/04.1-14 від 07лютого 2019 року щодо його участі у вихованні дитини, встановлено у такий спосіб: за попередньою домовленістю з матір'ю дитини (позивачем) забирати дитину з дитячого садка у четвер та приводити до матері у суботу до 17:00 години, а також, повідомляти матір про місце перебування дитини у разі виїзду з нею за межі міста. Позивач також вказала, що постійно звертається до органів поліції про притягнення його до відповідальності, але відповідно до довідок Першотравенського ВП в його діях відсутні будь-які склади злочину. Він не заперечує і ніколи не заперечував щодо місця проживання дитини з позивачем, тобто місце проживання дитини визначено за згодою батьків, таким чином, відсутні підстави для судового розгляду справи. Свої батьківські обов'язки він виконує належним чином, щомісячно сплачує аліменти на дитину, бере участь у її вихованні та розвитку. Вказав, що забирає дитину та приводить її до матері, у місце її проживання за графіком, встановленим рішенням органу опіки та піклування.

Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просить винести рішення в інтересах малолітньої дитини.

Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Дійсно, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2017 року було розірвано.

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3, 28 (а не 25, як вказує відповідач) листопада ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження І-КИ №522845 від 05 грудня 2014 року.

Позивач і відповідач зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_4, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, що підтверджується копіями їх паспортів, однак за вказаною адресою проживає лише відповідач, а позивач, разом з дитиною, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5.

Позивач працює в ТОВ "Першотравенський ремонтно-механічний завод" з 2004 року, отримує стабільну заробітну плату, характеризується з позитивного боку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується відповідними довідкою, сертифікатами та характеристикою.

Відповідач, згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року, сплачує аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради щодо участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 від 01 лютого 2019 року підтверджується, що визначено участь батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 у такий спосіб: за попередньою домовленістю з матір'ю дитини забирати малолітню ОСОБА_3 з дитячого садка у четвер та приводити до матері у суботу до 17:00 години, а також повідомляти матір про місце перебування дитини, у разі виїзду із нею за межі міста.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради щодо доцільності проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір'ю - ОСОБА_1 від 01 лютого 2019 року підтверджується, що в інтересах малолітньої дитини за доцільне визначити її місце проживання разом з матір'ю - ОСОБА_1

Висновки органу опіки та піклування носять рекомендаційний характер.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Сімейного кодексу (СК) України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Принципу ст. 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має зростати у піклуванні батьків або інших відповідальних осіб, якщо батьки не можуть чи не бажають забезпечити піклування за дитиною.

Відповідно до ч.2 ст.3 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року, держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такій захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Україна є державою - учасником - підписантом даної декларації, а тому в державі мають застосовуватися всі положення щодо захисту прав дітей в повному обсязі.

За ст. 9 даної Декларації держава у випадку, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо, має забезпечити в судовому порядку визначення місця проживання дитини, виходячи з її інтересів.

У відповідності до частин 2-4 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В свою чергу ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України зобов'язує того із батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та надати можливості брати участь у її вихованні. Ч. 4 ст. 157 Сімейного кодексу України передбачено, що «батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини».

Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

Згідно ч.1 статті 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, тощо, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати.

Суд зазначає, що згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 01 лютого 2019 року вирішено визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_1

Суд не може взяти до уваги твердження відповідача про те, що місце проживання дитини вже визначено за згодою батьків, а тому відсутні підстави для судового розгляду справи, оскільки наданими сторонами довідками з Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області підтверджується, що сторони зверталися до органів поліції із заявами з приводу місцезнаходження їх малолітньої дитини, що свідчить про те, що між сторонами виникають конфлікти з цього приводу.

Враховуючи викладене, діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для забезпечення повного гармонійного, духовного, морального і фізичного її розвитку, з урахуванням того, що дитині виповнилося всього 4 роки, вона проживає з позивачем, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає за можливе позов задовільнити та визначити місце проживання дитини разом з її матір'ю - ОСОБА_1

Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, ст.ст.150,157,161 Сімейного Кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування - виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовільнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із її рідною матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Судові витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.