печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Гераймович А.С.,

за участю:

представника заявника: не з`явився,

представника заінтересованої особи-1: не з`явився,

заінтересованої особи-2: не з`явився,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі - заявник, ГУ ДФС в Івано-Франківській області), за участю заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - заінтересована особа-1, ПАТ «Державний ощадний банк України»), фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - заінтересована особа-2, ФОП ОСОБА_1 ), звернулося до Печерського районного суд м. Києва із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, в якій просить суд розкрити інформацію про обсяг та обіг коштів ФОП ОСОБА_1 із зазначенням контрагентів на розрахункових рахунках, відкритих в ПАТ «Державний ощадний банк України» за період часу з 23.07.2014 року до 31.12.2017 року.

В обґрунтування заяви ГУ ДФС в Івано-Франківській області зазначає, що відповідно до наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 14.09.2018 року № 1305 на підставі вимог п. 20.1 ст. 20, п. п. 78.1.1, 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 24.09.2018 року тривалістю 5 робочих днів з метою перевірки, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період часу з 01.01.2017 року до 31.12.2017 року. Для вручення наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 14.09.2018 року № 1305 та пред`явлення направлення на перевірку № 1537 від 21.09.2018 року було здійснено виїзд за адресою реєстрації ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , проте за вказаною адресою місцезнаходження останньої не встановлено. 24.09.2018 року за № 300/09-19-13-06/ ГУ ДФС в Івано-Франківській області було складено акт про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 . Для встановлення місцезнаходження платника податків ГУ ДФС в Івано-Франківській області було направлено запит від 02.10.2018 року № 304/09-19-13-06-19 до оперативного управління. На виконання вказаного запиту співробітниками оперативного управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області було здійснено виїзд за адресою реєстрації ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , проте за вказаною адресою місцезнаходження останньої не встановлено. Для реалізації повноважень податкового органу щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків, ГУ ДФС в Івано-Франківській області просить розкрити відносно ФОП ОСОБА_1 інформацію, яка містить банківську таємницю.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2019 року в порядку окремого провадження відкрито провадження у цивільній справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, за участю заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, та судове засідання призначено на 25.11.2019 року.

16.09.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника заінтересованої особи-1 - адвоката Лизуненка С.О. надійшли письмові пояснення, в яких останній щодо задоволення заяви заперечував, оскільки ГУ ДФС в Івано-Франківській області необґрунтовані межі розкриття банком інформації, зокрема, у прохальній частині заяви ГУ ДФС в Івано-Франківській області просить розкрити інформацію про обсяг і обіг коштів ФОП ОСОБА_1 за період з 23.07.2014 року по 31.12.2017 року, а по тексту заяви зазначає, що розбіжність між сумою експорту та задекларованим доходом платника, виникла за 2016 рік. При цьому, документальна позапланова перевірка була призначена за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року. Крім того, заявником не зазначено конкретні рахунки щодо яких він просить розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, а також не додано доказів на підтвердження здійснення всіх заходів/процедур досудового отримання такої інформації, зокрема, не надано доказів надсилання платнику податків копії наказу. Також представник заінтересованої особи-1 зазначив, що 18.07.2019 року зареєстровано зміни до Статуту АТ «Державний ощадний банк України», згідно яких змінено назву з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - заінтересована особа-1, АТ «Державний ощадний банк України»).

15.10.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника заявника надійшли заперечення на письмові пояснення представника заінтересованої особи-1 в яких ГУ ДФС в Івано-Франківській області зазначило номери рахунків ФОП ОСОБА_1 , які відкриті в АТ «Державний ощадний банк України», а також наголосило на неможливості розпочати проведення документальної позапланової перевірки.

25.11.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника заінтересованої особи-1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання 25.11.2019 року учасники судового процесу не з`явилися, про дату, час і місце цього засідання повідомлені належним чином, причини неявки невідомі.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 20 - 21).

Наказом ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 14.09.2018 року № 1305 на підставі вимог п. 20.1 ст. 20, п. п. 78.1.1, 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 ПК України призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 24.09.2018 року тривалістю 5 робочих днів з метою перевірки, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період часу з 01.01.2017 року до 31.12.2017 року (а. с. 7).

Для вручення наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 14.09.2018 року № 1305 та пред`явлення направлення на перевірку від 21.09.2018 року № 1537 здійснено виїзд за адресою реєстрації ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , проте за вказаною адресою місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 не виявлено.

24.09.2018 року ГУ ДФС в Івано-Франківській області склало акт № 300/09-19-13-06/ НОМЕР_1 про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (а. с. 9).

Для встановлення місцезнаходження платника податків ГУ ДФС в Івано-Франківській областінадіслало запит від 02.10.2018 року № 304/09-19-13-06-19 до оперативного управління (а. с. 11).

На виконання вказаного запиту співробітники оперативного управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області здійснили виїзд за адресою реєстрації ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , проте за вказаною адресою місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 не встановлено (а. с. 12-15).

Відповідно до пп. пп. 19-1.1.1., 19-1.1.2. п. 19-1.1. ст. 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено у пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пп. пп. 78.1.1., 78.1.2. п. 78.1. ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п. 42.2. ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4. цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з п. 42.4. ст. 42 ПК України, платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронний цифровий підпис". Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет. Датою вручення платнику податків документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем. У разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків (його представнику). При цьому строк доставки документа в електронний кабінет, визначений абзацом четвертим цього пункту, не зараховується до строку надіслання документів, визначеного цим Кодексом. У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків.

Відповідно до cт. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, ГУ ДФС в Івано-Франківській області не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення копії наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та копії направлення на перевірку засобами електронного зв`язку в електронній формі або засобами поштового зв`язку.

За таких обставин суд вважає, що заявником не підтверджено відсутність ФОП ОСОБА_1 за адресою державної реєстрації як і не підтверджено неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки.

Як визначено у п. п. 20.1.5 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України "Про банки і банківську діяльність" та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Порядок розкриття банківської таємниці визначений ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по-друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.

З аналізу зазначеної правової норми слідує, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Відповідно до п. 5 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року № 267, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03.08.2006 року за № 935/12809, банки зобов`язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду.

Згідно з п. 73.4 ст. 73 ПК України, інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у пункті 12 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 30.09.2011 року, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 761/43384/16-ц та від 18.11.2019 року у справі № 752/19172/18.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що ГУ ДФС в Івано-Франківській області не вжило, передбачених законодавством способів реагування щодо ФОП ОСОБА_1 та не надало доказів на підтвердження неможливості вжити такі дії.

Крім того, у прохальній частині заяви відсутній перелік рахунків, щодо яких ГУ ДФС в Івано-Франківській області просить розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, відносно обсягу та обігу коштів ФОП ОСОБА_1 та не зазначено їх реквізити. Також ГУ ДФС в Івано-Франківській області не обґрунтувало своєї заяви у частині окресленого періоду часу, за який просить зобов`язати розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, а саме, період з 23.07.2014 року до 31.12.2017 року, в той час, коли документальна позапланова виїзна перевірка призначена наказом ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 14.09.2018 року № 1305 за період часу з 01.01.2017 року до 31.12.2017 року.

Як визначено у ч. 2 ст. 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява ГУ ДФС в Івано-Франківській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1076 Цивільного кодексу України, ст. ст. 19-1, 20, 42, 78 Податкового кодексу України, ст. ст. 60, 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 2, 4, 19, 23, 76-79, 95, 263-265, 268, 272, 293, 294, 349, 350, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені заяви Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, за участю заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю - відмовити.

Особа, щодо якої банк розкриває банківську таємницю, або заявник мають право у п`ятиденний строк оскаржити ухвалене судом рішення до апеляційного суду в установленому порядку.

Повне судове рішення складено та підписано 25.11.2019 року.

Суддя: І.В. Григоренко