БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/4802/18
провадження № 2/361/630/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Київській області, про визнання договору дарування дійсним,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року до суду звернувся ОСОБА_3 із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 29 березня 2013 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області затверджено мирову угоду за умовами якої, сторони домовились про те, що ОСОБА_3 відшкодовує ОСОБА_5 кошти у розмірі 20 000 грн., дана виплата становить компенсацію за витрати по оплаті за переобладнання сараю «Б» в житловий будинок, зведення лінії електропередачі та проведення у будинку ОСОБА_5 електропостачання (підключення до мережі, виготовлення технічної документації), газифікацію будинку ОСОБА_5, проведення водопроводу та встановлення капітального забору по межі розподілу земельної ділянки між будинком та сараєм «Б» згідно домовленості. У свою чергу, ОСОБА_5 зобов'язується подарувати частину земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (площа земельної ділянки визначається після обмірів та за домовленістю). Разом із даруванням частини земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд ОСОБА_5 зобов'язується подарувати ОСОБА_3 свою 1/2 частку у житловому будинку за адресою: пров. Шевченка, 19, с.Заворичі, Броварський район, Київської області, 1/2 частку погребу «В», колодязя «К».

Позивачем зобовязання за мировою угодою виконані в повному обсязі, а ОСОБА_5 не виконала умови мирової угоди та 09 травня 2018 року померла. Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5Г є ОСОБА_4 До складу спадщини може увійти 1/2 частка у житловому будинку за адресою: пров. Шевченка,19, с. Заворичі, Броварський район, Київської області, 1/2 частка погребу «В», колодязя «К» та частина земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, які з часу укладання мирової угоди мали бути подаровані позивачу, оскільки договори дарування фактично укладені 29.03.2013 року, згідно умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2013 року. Проте покійна мати всіляко ухилялась від укладання договору дарування, та у звязку із її смертю втрачена будь-яка можливість нотаріально посвідчити договори дарування.

У звязку з викладеним, позивач просить: визнати дійсним укладений 29.03.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 договір дарування 1/2 частки у житловому будинку за адресою: пров. Шевченка, 19, с. Заворичі, Броварський район, Київської області, 1/2 частки погребу «В», колодязя «К» та 1/2 частини земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: пров. Шевченка.19, с. Заворичі, Броварський район, Київської області.

У запереченні на позовну заяву ОСОБА_4 пояснила, що її мати ОСОБА_5 виконала взяті на себе зобовязання за умовами мирової угоди, а саме: звела лінії електропередач та провела електропостачання, зробила газифікацію, провела водопровід та встановила капітальний паркан по межі розподілу земельних ділянок між будинком і сараєм. Також мати завжди була готова укласти договір дарування, однак самостійно не могла цього зробити, а позивач не допомагав матері. Відповідач вважає, що не може бути відповідальною за не укладення договору дарування ОСОБА_5 Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні позивач доводи позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив про задоволення позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у Київській області до суду не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого 11.11.2011 року, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової власності (по Ѕ частці) будинок №19, що знаходиться по провулку Шевченка в с. Заворичі Броварського району Київської області.

Судом встановлено, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2013 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, за умовами якої:

«ОСОБА_3, який є власником 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями по провулку Шевченка, 19 в с. Заворичі Броварського району Київської області переходить у конкретне користування:

- житловий будинок, позначений на плані літерою «А», який складається з приміщень: кухня 1-1 площею 15,3 кв.м.; тамбур 1-2 площею 0,7 кв.м.; котельня 1-3 площею 6,7 кв.м.; сходова 1-4 площею 17,5 кв.м.; житлові кімнати: 1-5 площею 9,6 кв.м., 1-6 площею 15,2 кв.м., 1-7 площею 46,4 кв.м., 1-8 площею 17,3 кв.м.;

- надвірні будівлі: погріб «В», колодязь «К».

ОСОБА_5, яка є власником 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями по провулку Шевченка, 19 в с. Заворичі Броварського району Київської області переходить у конкретне користування:

- надвірні будівлі: сарай «Б», гараж «Д», вбиральня «Е».

Тротуар «Т», огорожа «N» розділяються по домовленості.

Сторони домовляються між собою, що по даній мировій угоді ОСОБА_3 відшкодовує ОСОБА_5 кошти в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, які перераховуються щомісячними платежами не менше ніж 1000 (одна тисяча) гривень на особовий рахунок № 10425 ОСОБА_5 у Заворицькому відділенні № 10026/0750 ПАТ "Державний ощадний банк України" (вищестояща установа 10026/0741) до повного виконання зобов'язання за даною мировою угодою. Дана виплата становить компенсацію за витрати по оплаті за переобладнання сараю «Б» в житловий будинок, зведення лінії електропередачі та проведення у будинку ОСОБА_5 електропостачання (підключення до мережі, виготовлення технічної документації), газифікацію будинку ОСОБА_5, проведення водопроводу та встановлення капітального забору по межі розподілу земельної ділянки між будинком та сараєм «Б» згідно домовленості.

До моменту розподілу земельної ділянки та оформлення відповідних документів на право власності на землю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 користуються надвірними будівлями, тротуаром та огорожею спільно.

ОСОБА_5 зобов'язується подарувати частину земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (площа земельної ділянки визначається після обмірів та за домовленістю).

Разом із даруванням частини земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд ОСОБА_5 зобов'язується подарувати ОСОБА_3 свою 1/2 частку у житловому будинку за адресою: провулок Шевченка, 19 в с. Заворичі Броварського району Київської області, 1/2 частку погребу «В», колодязя «К».

ОСОБА_5 для побудови ОСОБА_3 вбиральні зобов'язується придбати 2 (два) бетонних кільця.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відмовляються від своїх позовних вимог один до одного.

Кожна із сторін має право вимагати виконання мирової угоди в частині, що стосується її.»

Рішенням виконавчого комітету Заворицької сільської ради Броварського району Київської області від 30 травня 2013 року за №32 присвоєно окрему поштову адресу частині домоволодіння ОСОБА_3: Київська область, Броварський район, с. Заворичі, провулок Шевченка, 19.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.06.2014 року ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 0413 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Броварський р., с. Заворичі, провулок Шевченка.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.10.2014 року ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0, 1265 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Броварський р., с. Заворичі, провулок Шевченка, 19/1.

Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.01.2016 року, ОСОБА_5 на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Київська обл., Броварський р., с. Заворичі, провулок Шевченка, 19/1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів позов задоволено. Вирішено на виконання мирової угоди, визнаної ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2013 р. у цивільній справі №1007/10174/2012, провадження№2/361/131/13, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 17 000 грн. та судові витрати 243, 60 грн. Дане рішення набрало законної сили та виконане в повному обсязі.

09 березня 2018 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №43739, виданого повторно 10 липня 2018 року Броварським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Відповідно до заповіту, складеного 17 вересня 2010 року, ОСОБА_5 все майно заповіла ОСОБА_4.

Як встановлено у судовому засіданні, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_4

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, договори дарування фактично укладені 29.03.2013 року, згідно умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2013 року про затвердження мирової угоди. За життя покійна мати всіляко ухилялась від укладання договору дарування. При цьому, позивач просить застосувати положення ст. 220 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно із ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

З огляду на викладене встановлено, що між позивачем ОСОБА_3 та покійною ОСОБА_5 було укладено мирову угоду, за умовами якої остання зобов'язується подарувати ОСОБА_3М частину земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (площа земельної ділянки визначається після обмірів та за домовленістю). Разом із даруванням частини земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд ОСОБА_5 зобов'язується подарувати ОСОБА_3 свою 1/2 частку у житловому будинку за адресою: провулок Шевченка, 19 в с. Заворичі Броварського району Київської області, 1/2 частку погребу «В», колодязя «К».

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 у 2014 році оформила правовстановлюючі документи на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, а в січні 2016 року здійснила реєстрацію права власності своєї Ѕ частки будинку за адресою: провулок Шевченка, 19/1 в с. Заворичі Броварського району Київської області, як цілий обєкт нерухомості.

З огляду на викладене, вбачається, що за життя ОСОБА_5 не виконала свої зобовязання за умовами мирової угоди, тобто не подарувала частину земельної ділянки та Ѕ частку будинку, фактично також не передавала майно позивачу ( ні частково, ні повністю), користувалася цим майном майже до смерті.

Отже, посилання позивача на ч.2 ст. 220 ЦК України є безпідставним, оскільки у матеріалах справи відсутні письмові докази того, що сторони, тобто ОСОБА_5 та ОСОБА_3 домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору.

Крім того, ухвалу про визнання мирової угоди не можна розцінювати також як договір про передачу дарунку у майбутньому (ст. 719, 723 ЦК України), оскільки ні в ухвалі, ні в умовах мирової угоди не визначено конкретно який розмір земельної ділянки буде подаровано, не вказано в який строк має бути переданий дарунок.

При цьому, суд звертає увагу на те, що з часу укладення мирової угоди (29 березня 2013 року) і до смерті ОСОБА_5 (09 березня 2018 року), позивач не звертався ні до суду ні до органів з примусового виконання судових рішень щодо виконання ОСОБА_5 своїх обовязків за умовами мирової угоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що при затвердженні судом мирової угоди, було фактично укладено договори дарування частини земельної ділянки та будинку, є безпідставними, оскільки в мировій угоді ОСОБА_5 лише зобовязувалась у майбутньому подарувати вказане майно, проте не визначила в який строк, не конкретизувала площу земельної ділянки.

З огляду на викладене, вбачається, що ОСОБА_5 ухилилась від виконання зобовязання, які визначені мировою угодою. Разом з тим, встановлені судом обставини не свідчать про фактичне укладення договорів дарування нерухомого майна. Отже, позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ЦПК України передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 вищевказаного Кодексу визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом стаття 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю, недоведеністю та безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Київській області, про визнання договору дарування дійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1., Київська обл., 07424.

Відповідач: ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2., м. Київ.

Третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Київській області, , адреса місцезнаходження: вул. Євгена Сверстюка, буд. 15, м. Київ, 02002.

Суддя Н.М. Петришин