Справа № 477/274/19
Провадження № 2/477/443/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Полішко В.В.,

з секретарем - Хлибовою Г.Є. ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 18 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №13.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 18 березня 2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв'язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім'ї неможливе.

В судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві зазначив розглядати справу за його відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб від 18 березня 2016 року, серії НОМЕР_3, сторони уклали шлюб 18 березня 2016 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 13. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач залишила дошлюбне прізвище ОСОБА_2 (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження від 17 березня 2011 року, серії НОМЕР_4, в якому сторони вказані як батьки дитини (а.с. 10).

Як вбачається з довідки Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 01 лютого 2019 року № 340 позивач разом із ОСОБА_2 та дитиною ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 17). Зазначене також підтверджується копією будинкової книги (а.с. 11-16).

Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо протягом десяти місяців, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено.

10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, яка 14 квітня 1995 року набула чинності для України (далі - Конвенція).

Положення Конвенції спрямовані на забезпечення належного захисту прав і законних інтересів осіб, що проживають на територіях країн СНД та застосовуються у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.

Відповідно до статті 1 Конвенції громадяни кожної із її держав учасниць (далі Договірні Сторони), а також особи, що проживають на їхніх територіях, користуються на території всіх інших Договірних Сторін по відношенню до своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни даної Договірної Сторони.

Громадяни кожної Договірної Сторони, а також особи, які проживають на їхніх територіях, мають право вільно та безперешкодно звертатися до суду, прокуратури та інших установ кожної Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи, можуть бути їх учасниками, подавати клопотання, подавати позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що і громадяни кожної Договірної Сторони.

Відповідно до пункту 2 статті 28 Конвенції якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а інший другої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Позивач є громадянином Узбекистану та має тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_5 (а.с. 5, 6-7), а відповідач є громадянкою Російської Федерації (а.с. 8,9).

З урахуванням положень Конвенції та обставин справи, суд вважає за необхідне при вирішені справи застосувати норми національного законодавства України.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положення зазначеної статті відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, відповідно до якої чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружитися і заснувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в свою чергу, в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що вона також втратила будь-який інтерес до шлюбу з позивачем.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов ОСОБА_1 є таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 18 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 13, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_5 громадян Узбекистану, паспорт серії АА 6859109, виданий 02 вересня 2014 року, тимчасова довідка на постійне місце проживання в Україні від 14 листопада 2011 року серії МК № 020324, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 громадянка Російської Федерації, НОМЕР_2, виданий 24 січня 2017 року міжнародним відділом УФМС Росії.

Суддя В.В. Полішко