Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 466/1022/14-ц

провадження № 61-11444св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укргазбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, у складі судді Бакай І. А., від 26 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області, у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Крайник Н. П., Савуляк Р. В., від 21 грудня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк», банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги ПАТ «Укргазбанк» обґрунтовувало тим, що 15 лютого 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 34-р, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 11 156, 00 доларів США на строк з 15 лютого 2008 року по 14 лютого 2015 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,9 % річних. Відповідач не виконував умов укладеного договору, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Із урахуванням зазначеного, уточнивши позовні вимоги, позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість в сумі 15 912, 28 доларів США заборгованості за кредитом та процентами та 323 278, 05 грн пені.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 травня 2017 року позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» 85 731, 75 грн заборгованості за кредитним договором. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при постановленні Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області рішення від 24 грудня 2010 року мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов`язальні правовідносини, у зв`язку із чим наявність судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором виключає можливість нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки, в даному випадку пені, поза строком дії кредитного договору. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір кредитної заборгованості, за вирахуванням одержаних позивачем внаслідок реалізації заставного майна коштів у сумі 24 461, 98 грн, складає 85 731, 75 грн. Оскільки позивачу після 30 серпня 2013 року стало відомо, що отриманих від реалізації автомобіля коштів буде недостатньо для повного погашення боргу, а позов поданий у травні 2014 року, то цей позов у частині стягнення суми заборгованості у розмірі 85 731, 75 грн є таким, що поданий в межах строку позовної давності.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Апеляційну скаргу ПАТ «Укргазбанк» задоволено. Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість у сумі 15 912, 29 доларів США та 323 278, 05 грн, з яких: 9 827, 90 дол. США заборгованість за кредитом, 6 084, 38 дол. США заборгованість за процентами, 200 424, 19 грн пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 122 853, 86 грн пеня за невчасну сплату процентів. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що кредитний договір діє до 14 лютого 2016 року, а тому звернувшись у травні 2014 року із цим позовом, позивач не пропустив строк позовної давності. Наявність судового рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24 грудня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості у сумі 11 798, 25 дол. США та 16 279, 66 грн, яке невиконано, не припиняє правовідносин, не позбавляє можливості нарахування відсотків за користування неповернутими коштами, не звільняє від відповідальності - нарахування пені, яка за своєю суттю є способом забезпечення виконання, з одного боку, та відповідальністю за порушення зобов`язань - з іншого. Оскільки рішення районного суду від 24 грудня 2010 року у повному обсязі не було виконане, то і кредитні правовідносини не припинилися.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 травня 2017 року в частині задоволення позовних вимог, а постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року у повному обсязі і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що звернувшись 01 березня 2010 року із позовом про дострокове стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави, банк змінив строк виконання кредитного договору і порядок його виконання (стягнення всієї суми кредиту). Суд визначив заборгованість боржника перед кредитором, у тому числі стосовного всього тіла кредиту. Тому з 01 березня 2010 року для банку розпочався строк позовної давності, а тому звернувшись до суду у травні 2014 року із цим позовом, банком було пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків спливу якого порушував клопотання відповідач. Стягнення відсотків за період з 24 грудня 2010 року (після ухвалення судового рішення) не допускається, а відтак не допускається стягнення пені за порушення строків сплати відсотків після вказаної дати. Суди попередніх інстанцій, зважаючи на подану позивачем заяву про застосування строків позовної давності, мали застосувати положення статей 257, 261, 266, 267 ЦК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року справу за позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Укргазбанк» посилається на те, що позовна давність у цій справі починає спливати після реалізації предмета застави та отримання коштів від такої реалізації, у результаті чого стало зрозуміло, що заборгованість за кредитним договором залишається частково не погашеною, та що дало можливість розрахувати суму такої заборгованості й відповідно суму позову. Судами зроблено правильний висновок про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із цим позовом.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 34-р.

Предметом кредитного договору є надання відповідачу кредиту у сумі 11 156, 00 доларів США на строк з 15 лютого 2008 року по 14 лютого 2015 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,9 % річних. Кредит надано на придбання автомобіля «DAEWOO Lanos» 1.5, 2008 року випуску.

У зв`язку з неналежним виконанням кредитного зобов`язання позичальником, рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24 грудня 2010 року у справі № 2-693/2010, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року, позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено частково, в рахунок заборгованості у сумі 11 798, 25 дол. США, що станом на 24 грудня 2010 року становить 93 914, 07 грн, та 16 279, 66 грн, звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки «DAEWOO Lanos», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 В решті позову відмовлено.

Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 33515032 від 30 серпня 2013 року у ході виконання державним виконавцем виконавчого листа № 2-693/10 описано рухоме майно, на яке слід звернути стягнення за виконавчим листом, а саме - транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Згідно з висновком експерта вартість майна станом на 15 листопада 2012 року становить 19 294, 00 грн. Майно передано на реалізацію в ПП «СП Юстиція». Згідно з протоколом проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна № 03/082/13/А-2 від 08 травня 2013 року майно реалізовано за 35 600, 00 грн. На рахунок відділу ДВС надійшли кошти від реалізації майна у сумі 30 295, 60 грн. На користь стягувача перераховано 1 500, 00 грн та 1 200, 00 грн, як повернення авансового внеску за оцінку майна боржника, 24 461, 98 грн в рахунок погашення боргу, стягнуто та перераховано на користь бюджету 3 029, 56 грн виконавчого збору, стягнуто 104, 06 грн витрат на проведення виконавчих дій. Оскільки коштів, які надійшли від реалізації майна боржника, виявилось недостатньо для задоволення вимог заставодержателя в повному обсязі, тому виконавчий документ повернуто стягувачу.

У поданих запереченнях на позовні вимоги банку відповідачем було порушено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог банку (а. с. 119-121, 184, 185).

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду не відповідають.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Аналогічні норми закріпленні у статті 81 чинного ЦПК України.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію, зміст якої зводиться до того, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав (виконав не у повному обсязі), відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця у цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У справі, яка є предметом перегляду, встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором від 15 лютого 2008 року, банк звернувся до суду із вимогою про стягнення 9 827, 90 дол. США заборгованості за кредитом, 1 970, 35 доларів США заборгованості по відсотках та 13 149,66 грн пені. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року, позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено частково, в рахунок заборгованості по кредиту та відсоткам у сумі 11 798, 25 дол. США, що станом на 24 грудня 2010 року становить 93 914, 07 грн, та 16 279, 66 грн звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки «DAEWOO Lanos», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_1 В решті позову відмовлено.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів, пені за кредитним договором, нарахованих з березня 2010 року, апеляційний суд не звернув увагу на те, що банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів за кредитним договором від 15 лютого 2008 року, змінив строк виконання основного зобов`язання, отримав судове рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення всієї суми кредиту та нарахованих відсотків, а отже позбавлений права на нарахування процентів та пені за кредитним договором після закінчення строку кредитування.

Положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, якими передбачено, що проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами не було досягнуто домовленості про порядок нарахування процентів поза межами строку кредитування, після реалізації банком права на дострокове повернення кредиту.

В такому випадку кредитор (банк) має право на отримання компенсаційних виплат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

У справі, яка є предметом перегляду, позивач не заявляв вимог щодо стягнення з відповідача коштів, передбачених статтею 625 ЦК України.

Із урахуванням зазначеного, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення процентів та пені, нарахованих банком, починаючи з березня 2010 року (звернення банку до суду із позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості у справі № 2-693/2010), є обґрунтованим та таким, що відповідає вищезазначеним нормам матеріального права, а тому підлягає залишенню в силі у цій частині.

Щодо висновків судів першої та апеляційної інстанції про стягнення тіла кредиту, відсотків, а також пені, нарахованих до моменту звернення банка до суду у березні 2010 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК Українивстановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідачем у суді першої інстанції було порушено клопотання про застосування позовної давності до вимог банку.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що право позивача на повернення тіла кредиту, відсотків та пені, нарахованих до моменту звернення позивача до суду у березні 2010 року, розмір яких визначено судом першої інстанції у сумі 85 731, 75 грн, порушено, оскільки кошти, отримані внаслідок реалізації предмета застави, не покрили повністю заборгованість боржника, визначену у судовому рішенні, однак ПАТ «Укргазбанк», звернувшись у березні 2010 року до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави, самостійно обрало спосіб захисту своїх прав, змінило строк виконання основного зобов`язання, однак з цим позовом про стягнення заборгованості із позичальника звернулося лише у травні 2014 року, тобто з пропуском позовної давності, що є підставою для відмови у позові в цій частині. Момент реалізації предмету застави не може вважатись початком перебігу строку позовної давності, а також виступати підставою для його переривання.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення у частині стягнення 85 731, 75 грн підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені, нарахованих після закінчення строку дії договору, а саме з моменту звернення публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» у березні 2010 року до суду з позовом у справі № 2-693/2010, скасувати та залишити в силі в цій частині рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 травня 2017 року про відмову у задоволенні позову у зв'язку із необґрунтованістю.

Постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року та рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської від 26 травня 2017 року в частині стягнення тіла кредиту, відсотків та пені, нарахованих публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» до моменту звернення у березні 2010 року до суду із позовом у справі № 2-693/2010, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 4 106 (чотири тисячі сто шість) грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович