Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 694/305/16-ц

провадження № 61-31955св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи за первісним позовом:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники справи за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 травня 2017 року в складі судді Кравченко Т. М. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року в складі колегії суддів: Василенко Л. І., Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначив, що 30 травня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 915/06-034-368, відповідно до якого позичальник отримав у користування грошові кошти у сумі 15 000,00 дол. США зі сплатою 13 % річних на поточні потреби (придбання автомобіля).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором

30 травня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 були укладені договори поруки, згідно з умовами яких ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зобов`язалися відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору.

Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, надав ОСОБА_1 кредит, проте позичальник взяті на себе кредитні зобов`язання не виконав, унаслідок чого станом на 29 січня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 8 177,71 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 205 683,84 грн. Вказана заборгованість складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 000,00 дол. США, що становить

125 785,85 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом

у розмірі 1 560,02 дол. США, що становить 39 237,32 грн, пені за несвоєчасне погашення кредиту за кожен випадок в розмірі 1 180,54 дол. США, що становить

29 692,62 грн, пені за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок

в розмірі 437,15 дол. США, що становить 10 995,06 грн.

09 березня 2010 року відбулася зміна найменування з акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Ураховуючи наведене, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути на свою користь

в солідарному порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за договором про надання кредиту від 30 травня 2007 року

№ 915/06-034-368, яка на 29 січня 2016 року становить 205 683,84 грн.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до

ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що кошти були надані на придбання транспортного засобу, а тому цей кредитний договір є договором споживчого валютного кредитування. При цьому, всупереч вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» на дату укладення спірного договору АКБ «Укрсоцбанк» не був уповноваженим банком з надання кредиту готівкою

в іноземній валюті фізичній особі, оскільки не мав відповідної ліцензії. Також всупереч статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладанні договору позивач не надав повної, достовірної інформації про кредитування, що підпадає є ознакою нечесної підприємницької практики та підставою для визнання договору недійсним.

Крім того, із жовтня 2008 року банк в односторонньому порядку змінив процентну ставку за договором з 13 % на 15 %, про що не повідомив позичальника та поручителів, а тому розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору, а договори поруки взагалі мають бути припинені.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд зустрічний позов задовольнити.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 травня

2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області

від 27 липня 2017 року, у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив

з того, що банк не довів розміру заборгованості належними та допустимими доказами. Також ПАТ «Укрсоцбанк» не надав суду доказів повідомлення поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну процентної ставки з 13 % до 15 %, хоча така зміна умов договору призвела до збільшення обсягу їх відповідальності. Тому порука є припиненою, а вимоги позивача до

поручителів ? безпідставними.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги не підтверджені доказами.

Аргументи учасників справи

У серпні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови

у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що пунктом 2.6 кредитного договору передбачено право банку змінювати розмір процентів та комісії за кредитом. Крім того, ОСОБА_1 було відомо про зміну процентної ставки, оскільки він продовжував погашати заборгованість за кредитом і після її підвищення.

Висновок суду про ненадання банком жодного документа для проведення судово ? економічної експертизи помилковий, оскільки ОСОБА_1 не надав доказів щодо неправильності проведеного банком нарахування заборгованості.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 не оскаржуються, тому касаційним судом не переглядаються.

У вересні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову ПАТ «Укрсоцбанк» є законними

і обґрунтованими, а тому підстав для їх скасування в цій частині немає.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження

у цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 травня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 915/06-034-368, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти у сумі 15 000,00 доларів США зі сплатою 13 % річних на строк до 29 травня 2017 року.

30 травня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір поруки, за яким поручитель зобов`язалась у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.

Цього ж дня між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений аналогічний договір поруки.

31 травня 2007 року ОСОБА_1 отримав 15 000,00 дол. США

у Звенигородському відділенні Черкаської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк».

ОСОБА_1 здійснив останній платіж на погашення кредиту 11 січня 2014 року.

Згідно з наданим банком розрахунком за кредитним договором від 30 травня

2007 року № 915/06-034-368 заборгованість ОСОБА_1 на 29 січня 2016 року становить 8 177,71 дол. США та складається із заборгованості за кредитом

в розмірі 5 000,00 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 1 560,02 дол. США, пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1 180,54 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 29 692,62 грн, пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 437,15 дол. США, що становить

10 995,06 грн.

Відповідно до п. 2.6.1, п. 2.6.2 кредитного договору про намір змінити розмір процентів та/або комісії за дострокове погашення кредиту кредитор зобов`язаний повідомити позичальника не пізніше ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладання відповідну додаткову угоду. Якщо позичальник погодиться з такими змінами, він зобов`язаний підписати додаткову угоду та повернути її кредитору.

АКБ «Укрсоцбанк» з 28 жовтня 2008 року в односторонньому порядку змінив процентну ставку з 13 % до 15 %. При цьому повідомлення від 10 жовтня

2008 року про зміну процентної ставки за договором № 915/06-034-368

від 30 травня 2007 року до 15 % річних ОСОБА_1 не отримував. Додаткова угода № 1 про внесення змін до договору кредиту № 915/06-034-368

від 30 травня 2007 року щодо зміни процентної ставки з 13 % до 15 % річних не підписана жодною із сторін договору.

У зв`язку з невизнанням ОСОБА_1 розміру заборгованості за кредитним договором за його клопотанням ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2016 року у справі було призначено судово-економічну експертизу.

Згідно з повідомленням експерта про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи від 31 березня 2017 року № СЕ 2016/076 дослідити питання, чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 29 січня

2016 року умовам укладеного сторонами кредитного договору від 30 травня 2007 року № 915/-6-034-368 (з урахуванням 13,0 % річних) і розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором, чи відповідає метод нарахування банком процентів за договором кредиту умовам цього договору та вимогам Положення про кредитування ПАТ «Укрсоцбанк», чи правильно розрахована пеня за прострочення виконання зобов`язань позичальником ОСОБА_1 , не видається за можливе, оскільки банк не надав жодного документа для проведення дослідження.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень)рішення суду повинно бути законним

і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим

є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором,

а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суди установили, що відповідач 31 травня 2007 року отримав кредит у сумі 15 000,00 дол. США на строк до 29 травня 2017 року та виконував умови кредитного договору до 11 січня 2014 року.

При цьому суди дійшли висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами розміру заборгованості за кредитним договором.

Такий висновок суди обґрунтували невиконанням позивачем клопотань судового експерта щодо надання певних матеріалів, необхідних для проведення призначеної ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2016 року судово-економічної експертизи з питань відповідності (правильності) наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості (основного боргу, процентів та пені) умовам укладеного сторонами кредитного договору (з урахуванням 13,0 % річних) та розрахунковим документам щодо видачі і погашення кредиту.

Зазначена експертиза призначена судом першої інстанції за клопотанням боржника з посиланням на підставу такого призначення: невизнання

ОСОБА_1 розміру заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення наведеної норми процесуального закону дозволяє зробити висновок, що експертизапризначається, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів. Підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, які потребують спеціальних знань, тобто тих, які виходять за межі знань осіб, які беруть участь у справі, та судді, який розглядає справу.

Проте зі змісту оскаржених судових рішень не встановлено, що заявник експертизи надав суду власний контррозрахунок кредитної заборгованості та докази, які піддавали б сумніву розрахунок, наданий позивачем.

Відповідно до частини першої статті 146 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оскаржені судові рішення не містять посилання на обставини, які унеможливлювали б самостійне з`ясування судом відповідності (правильності) наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості (основного боргу, процентів та пені) умовам укладеного сторонами кредитного договору та вимогам закону.

Тому за встановлення факту неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору висновок судів про недоведеність позивачем розміру кредитної заборгованості є передчасним.

Крім того, суперечливими є і висновки суду щодо правової оцінки дій позивача стосовно збільшення процентної ставки з 13 % до 15 %.

Згідно з установленими судами обставинами відповідне збільшення процентної ставки на умовах договору не відбулось: повідомлення про зміну процентної ставки відповідачі не отримували, додаткова угода про внесення змін до договору кредиту від 30травня 2007 року № 915/06-034-368 щодо зміни процентної ставки з 13 % до 15 % річних не підписана жодною із сторін договору. Томусуди дійшли висновку, що вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» стосовно сплати заборгованості за збільшеною процентною ставкою є безпідставними.

Водночас при вирішенні позовних вимог до поручителів за кредитним договором суди зробили висновок, що зміна процентної ставки з 13 % до 15 % відбулася в односторонньому порядку й призвела до збільшення обсягу відповідальності поручителів.

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені без належного з`ясування та оцінки обставин справи, відповідні порушення суду першої інстанції апеляційний суд не усунув.

Разом з тим перевірка розміру кредитної заборгованості та її складових на підставі наданих сторонами та, за потреби, витребуваних судом доказів

є процесуальним обов`язком суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд касаційної інстанції, з огляду на статтю 400 ЦПК України не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені

у судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про скасування рішення апеляційного суду з переданням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Краснощоков

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук