ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м.Суми

Справа №591/5118/14-ц

Номер провадження 22-ц/816/317/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2016 року, ухвалене у складі судді Мальованої-Когер В.В., у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги мотивував тим, що у 2012 році між ним та ОСОБА_1 було досягнуто домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1. Оскільки власники належним чином не оформили правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно, сторони домовилися здійснити його відчуження за письмовими розписками, а після належного оформлення власниками правовстановлюючих документів, здійснити нотаріальне оформлення договорів купівлі-продажу. Позивач попередньо сплатив ОСОБА_4 7 500 дол. США із обумовлених 10 000 дол. США за належні їй 4/5 частки у зазначеному вище домоволодінні, та 1 000 дол. США - ОСОБА_3 за належну їй 1/5 частку в цьому домоволодінні. На підтвердження реальності намірів щодо продажу належного їм нерухомого майна, його власники передали йому ключі від будинку та дозволили розпочати будівельні роботи, у зв'язку з чим він розпочав влаштування фундаменту під будівництво нового будинку, оскільки будинок, що належав попереднім власникам перебував у незадовільному стані і був непридатний для проживання. Навесні 2013 році він дізнався, що ОСОБА_1 має намір продати будинок іншій особі на більш вигідних умовах, однак раніше отримані за розписками грошові кошти повернути відмовилась. Крім того, такими діями ОСОБА_1 йому було завдано моральних страждань, оскільки з метою придбання будинку він змушений був продати своє майно. Відмова ОСОБА_1 від укладення договору купівлі-продажу та неповернення грошей призвела до сварок у родині, що стало причиною розірвання його шлюбу з дружиною.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ОСОБА_1 7 500 дол. США, інфляційні втрати, 3% річних у сумі станом на день виконання рішення суду, матеріальні збитки з врахуванням інфляції та 3% річних у сумі станом на день виконання рішення суду та 10 000 грн моральної шкоди.

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим будинком та земельною ділянкою, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить 4/5 частки житлового будинку по АДРЕСА_1. Навесні 2012 року між нею та ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу належної їй частки житлового будинку та відповідної частини земельної ділянки за цією ж адресою. Оскільки їй необхідно було звернутися до суду з метою оформлення права власності на майно у порядку спадкування, вона повідомила ОСОБА_2 про неможливість укласти договір одразу, на що він погодився та сплатив частину грошових коштів, а вона передала йому ключі від будинку та дозволила користуватися будинком та земельною ділянкою. У квітні 2012 року ОСОБА_2 без її дозволу розпочав руйнування господарчих та побутових будівель, зокрема розібрав сараї, душ, вбиральню, навіси, а матеріали, які залишилися від зазначених будівель, він продав. У 2013 році відповідач повністю зруйнував будинок, внаслідок чого він перебуває у непридатному для проживання стані. Після належного оформлення нею правовстановлюючих документів на належну їй частину будинку та земельну ділянку, ОСОБА_2 відмовився укладати договір купівлі-продажу, продовжує без належних правових підстав користуватися належним їй будинком та земельною ділянкою, ключі від будинку та майно, яке знаходилося у нього, вартістю 50 000 грн не повертає.

Крім того, вказує, що діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, оскільки у неї погіршилося здоров'я, вона зазнала значних душевних хвилювань.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача матеріальні збитки на загальну суму 155 000 грн, 20 000 грн моральної шкоди; усунути перешкоди у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 та виселити відповідача з даного будинку, а також стягнути з нього 5000 грн судових витрат за проведення експертних будівельно-технічних робіт.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 квітня 2015 року зазначені позови об'єднано в одне провадження (а. с. 129, т. 1).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2016 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином сповіщеного позивача (а. с. 180, т. 2).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2016 року з врахуванням виправлених описок, внесених ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 червня 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунуто перешкоди в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1, надавши доступ до нього ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В іншій частині вимог відмовлено за необґрунтованістю (а. с. 182-183; 215, Т. 2).

Не погоджуючись з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2016 року ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким її позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду у розмірі 92 295 грн та 20 000 моральної шкоди; виселити відповідача зі спірного житлового будинку, та стягнути з нього витрати за проведення експертних будівельно-технічних досліджень в розмірі в розмірі 5000 грн (3500 грн + 1500 грн).

В доводах апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про недоведеність позивачем належними доказами завдання шкоди протиправними діями відповідача не відповідає матеріалам справи, оскільки технічні паспорти на спірний житловий будинок від 2010 року та 2012 року, які були досліджені судом, підтверджують, що під час користування будинком ОСОБА_2 зніс побутові та господарські споруди, що не заперечував також і сам відповідач у судовому засіданні та підтвердив, що ключі від будинку знаходяться у нього.

Крім того, судом необґрунтовано не були взяті до уваги висновки експертних досліджень № 11/5 та № 20/15, якими підтверджено та встановлено розмір завданих збитків та які, як вважає, позивач, є належними доказами по справі, не зважаючи на те, що вони призначалися не судом, а за запитом адвоката.

Зазначає, що поза увагою суду залишилися пояснення свідків, які підтвердили вказані у позові обставини, та що суд безпідставно відмовив у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки у ОСОБА_1 різко погіршився стан здоров'я та вона зазнала душевних страждань через такі дії відповідача та постійні погрози з його боку.

Також вважає необґрунтованою відмову суду у виселенні відповідача з будинку, оскільки зобов'язання в рішенні суду ОСОБА_2 надати доступ до житлового будинку є недієвим способом захисту її права власності.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 вересня 2017 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та відшкодування майнової шкоди за пошкоджені речі.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2016 року скасовано в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та у відмові у задоволенні вимоги про відшкодування майнової шкоди за пошкоджені речі і закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог (а .с. 87, т. 4).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 вересня 2017 року скасовано ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2016 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а. с. 89-90, Т. 4).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Щербак С.В., яка підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та його представника - адвоката Кондратенко С.Ю., які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала доказів на підтвердження того, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 їй було завдано майнову шкоду, а тому позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Не зважаючи на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме особою, до якої пред'явлено позов.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 квітня 2010 року ОСОБА_1 належить 4/5 частки житлового будинку з надвірними, господарчими та побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 139 т. 1). Інша 1/5 частка будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 квітня 2010 року належить третій особі по справі ОСОБА_3 (а. с. 140 т. 1).

Спадщина, на яку в зазначених частках видано вказане свідоцтво, складається з: житлового будинку «А-1», житловою площею 21,4 кв. м, погріба «п/г», сараю «Д», душу «Ж», вбиральні «Г», сараю «Е», сараю «И», навісу «К», огорожі «1-3», що належало померлому ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Сумською державною нотаріальною конторою 21 квітня 2009 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2012 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 4/5 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, (а. с. 138, т. 1).

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 26 квітня 2012 року на замовлення ОСОБА_3 та ОСОБА_1, домоволодіння АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку «А-1», погріба «п/г» та огорожі «1-3» (а. с. 16-18 т. 1).

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06 червня 2012 року опис об'єкта по АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку «літ. А», житловою площею 13,3 кв.м, вартістю 29 009,00 грн; погріба літ. «п/г» вартістю 1892,00 грн; огорожі «літ. 1-3» вартістю 1498,00 грн, а всього 32 399,00 грн. (а. с. 140 т. 1).

Зазначений витяг містить примітку: «В нотконтору для відчуження. Житлова площа зменшена на 8,1 кв. м за рахунок повернення кімнати № 4 в попередній стан, використовується як кладова (раніше самовільно переобладнано кладову в житлову кімнату), дозволу не потребує. Знесено сарай Д, Е, И, дущ Ж, вбиральню Г, навіси М, Н, дозволу не потребує.

Крім того з матеріалів інвентарної справи вбачається, що станом на 26 квітня 2012 року було також знесено прибудови до будинку: сіни 1-2 площею 5,0 кв. м; котельню 1-7 площею 4,2 кв. м; кухню 1-8 площею 4.6 кв. м (аркуш 32; 42; 91 інвентарної справи).

Таким чином, станом на 06 червня 2012 року на земельній ділянці з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1, були розташовані лише будівля житлового будинку, загальною площею 37,7 кв. м, погріб та огорожа.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв'язку з домовленістю про подальший продаж ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, в період з 07 червня 2012 року по 05 вересня 2012 року ОСОБА_1 отримала від нього 7500 доларів США, що підтверджується відповідними розписками (а. с. 6-10 т. 1).

Крім того з розписки від 14.06.2012 року на а. с. 127 т. 2 вбачається, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 1000 доларів США на сплату вартості 1/5 частки спільного з ОСОБА_1 будинку за адресою: АДРЕСА_1, при умові поділу загальної земельної ділянки пропорційно частковому володінню 1/5 частки. Також в розписці ОСОБА_3 зазначила, що зобов'язується підтвердити її згоду на продаж 1/5 частки будинку при оформленні договору купівлі-продажу і при нотаріальному посвідченні поділу земельної ділянки.

Згідно копій оголошень з газет вбачається, що ОСОБА_1 продавала вказаний житловий будинок як «ветхий» та земельну ділянку за 11 000 у.о. (а. с. 11-15, т. 1).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 762, складеного 31 січня 2017 року (а. с. 101-122, т. 3), з урахуванням даних інвентарної справи № 28013 на будинок АДРЕСА_1, станом на квітень 2009 року та 26 квітня 2012 року загальний знос конструкцій елементів будівель і споруд будинку становив 56% і його технічний стан визначений як «незадовільний». Також висновком експертизи встановлено, що станом на час її проведення технічних стан конструктивних елементів житлового будинку «А-І» визначений як «незадовільний», тобто експлуатація елементів будівлі можлива лише при умові проведення їх ремонту. Фізичних знос будівлі складає 58 % (а. с. 101-122, т. 3).

ОСОБА_1 у своєму позові зазначає, що при досягненні домовленості з ОСОБА_2 про продаж будинку та земельної ділянки, вона сама віддала йому ключі від будинку, дозволивши користування будинком та земельною ділянкою до часу нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Таким чином між відповідачем та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 відбулася домовленість про продаж належних їм будинку та земельної ділянки. ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 вартість її частки в цьому майні, а ОСОБА_1 більшу частину вартості належної їй частки, про яку вони домовлялись. Враховуючи вказані обставини ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 ключі від будинку та дозволила використовувати будинок та земельну ділянку як майбутньому власнику. Докази, що при передачі у користування ОСОБА_2 будинку та земельної ділянки, ОСОБА_1 обмежила його у вчиненні яких-небудь дій щодо вказаного майна, відсутні. Про це також свідчить та обставина, що кошти в рахунок оплати вартості будинку та земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_3, отримали від ОСОБА_2 після знесення надвірних господарських будівель та прибудов до будинку. При отриманні коштів претензій до будь-яких його дій не мали.

З квітня 2012 року і до часу звернення ОСОБА_2 в липні 2014 року з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 7500 дол. США, інфляційних втрат, 3% річних, майнової шкоди у розмірі 14 500 грн та 10 000 грн на відшкодування шкоди, вона не зверталася за захистом своїх прав ні до правоохоронних органів, ні в судовому порядку. З даним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду тільки в березні 2015 році в процесі розгляду судом позову ОСОБА_2 до неї про стягнення грошових коштів. У іншого співвласника ОСОБА_3 претензії до ОСОБА_2 з приводу пошкодження будинку відсутні, що вона також підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду, оскільки її цікавила тільки належна їй частина земельної ділянки, а вартість частки в будинку ОСОБА_2 їй сплатив.

Згідно показань свідка ОСОБА_8, наданими в судовому засіданні апеляційного суду, вказівки, які саме роботи йому виконувати щодо розбирання господарських споруд, йому давала співвласник будинку - ОСОБА_3, яка і розраховувалась з ним за виконані роботи. Також свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що на початку квітня 2012 року вона була біля спірного будинку разом з ОСОБА_2, оскільки він попросив її допомоги в питанні придбання будинку. Будинок був старою спорудою, в занедбаному стані. ОСОБА_1, яка була присутня при цьому, сказала, що всі надвірні будівлі будуть знесені, віддала ОСОБА_2 ключі і дозволила садити город. ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що він хоче зносити будівлі, оскільки планує будувати новий будинок, і вона сказала йому, що він може робити, що бажає.

Крім того, як вже зазначалося, згідно копій оголошень з газет ОСОБА_1 продавала вказаний житловий будинок як «ветхий». Відповідно до Академічного тлумачного словника ветхий - такий, що руйнується, зотліває, витирається від часу, від тривалого існування, використання. Будинком, на час оголошення про його продаж, ніхто не користувався. За інформацією ПАТ «Сумигаз» газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 було припинено 25.08.2011 року. ПАТ «Сумиобленерго» повідомило, що споживання електричної енергії за вказаною адресою відсутнє з 2010 року (а. с. 42-43 т. 3).

Висновки будівельно-технічних досліджень та експертизи, на які посилається ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог, не доводять протиправність дій ОСОБА_2, а лише підтверджують незадовільний стан будинку, який існував, як на час досягнення домовленості між сторонами про його продаж, так і на час проведення експертизи в січні 2017 року. Висновком експертизи також встановлено, що знос будинку з 2012 року по 2017 рік збільшився на 2 % і це свідчить про те, що він продовжує руйнуватися внаслідок тривалого не використання за призначенням.

Враховуючи встановлені обставини, які свідчать про відсутність протиправних дій ОСОБА_2, якими б було спричинено майнову шкоду позивачу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення її позову в цій частині.

Оскільки спричинення їй моральної шкоди ОСОБА_1 обґрунтовує пошкодженням її майна, а суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про відшкодування майнової шкоди, не підлягають задоволенню і її вимоги про відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення в цій частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що ціна позову складає 175000 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Камільєвича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 березня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик