Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 204/5826/13-ц

провадження № 61-22041св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство Юстиція», ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про визнання прилюдних торгів недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2015 року у складі судді Самсонової В. В., додаткове рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 30 липня 2015 року у складі судді Самсонової В. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В. та касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В. було вчинено виконавчий напис на підставі Іпотечного договору від 26 листопада 2007 року № 5868277 про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») заборгованості за кредитним договором від 26 листопада 2007 року № 5868241 в розмірі 53 762,90 доларів США та в розмірі 84 703,47 грн.

Виконавчий напис зареєстровано у реєстрі за № 1820.

Згідно із зазначеним виконавчим написом нотаріус запропонував банку задовольнити свої вимоги за рахунок належного ОСОБА_1 на праві власності майна переданого в іпотеку, а саме двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі виконавчого напису Красногвардійським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Красногвардійський ВДВС Дніпропетровського МУЮ) було відкрито виконавче провадження та розпочато виконавчі дії.

Будь-яких листів про відкриття виконавчого провадження, опис майна, оцінку та примусовий продаж майна вона не отримувала.

02 серпня 2013 року після ознайомлення її представником із матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо про те, що належне їй на праві власності майно було продано ОСОБА_2 під час проведення публічних торгів 02 липня 2013 року Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство Юстиція» (далі - ПП «СП Юстиція»).

Вважає дії відповідачів незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки оголошення про проведення торгів не було опубліковане у засобах масової інформації, її як іпотекодавця не було повідомлено про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна. Оголошення про реалізацію спірного нерухомого арештованого майна було розміщено лише на сайті Державного підприємства Міністерства юстиції України «Інформаційний центр» 25 квітня 2013 року за № 495765 про проведення перших торгів, а 06 червня 2013 року за № 502649 - про проведення других торгів.

Вказаними діями було порушено її права. Матеріали виконавчого провадження не містять жодного підтвердження відправлення їй повідомлення про проведення торгів. Повідомлення від 25 квітня 2013 року за № 495765 та від 06 червня 2013 року за № 502649 про проведення торгів, які були розміщені на спеціалізовану сайті Міністерства юстиції України, не містить опису предмета іпотеки, що підлягає продажу.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила:

- визнати недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , проведених 15 травня 2013 року ПП «СП Юстиція»;

- визнати недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , проведених 02 липня 2013 року ПП «СП Юстиція»;

-визнати недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно на спірну квартиру за ОСОБА_2 і відновити запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за нею.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , проведених 15 травня 2013 року ПП «СП Юстиція».

Визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , проведених 02 липня 2013 року ПП «СП Юстиція».

Визнано недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно та відновлено запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивач всупереч частини п`ятої статті 43 Закону України «Про іпотеку» не була належним чином повідомлена про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 30 липня 2015 року стягнуто в рівних частинах з Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, ПП «СП Юстиція», ОСОБА_2 та ПАТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 114,71 грн.

Достягнуто в рівних частинах з Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, ПП «СП Юстиція», ОСОБА_2 та ПАТ «ПУМБ» на користь держави судовий збір в сумі 128,89 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року апеляційні скарги ПАТ «ПУМБ», ОСОБА_2 відхилено, а рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2015 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що докази та обставини, наведені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують. При ухваленні рішення місцевим судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Порушень, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

04 грудня 2015 року ПАТ «ПУМБ» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ «ПУМБ» мотивована тим, що суди попередніх інстанцій жодним чином не обґрунтовують в чому полягає причинно-наслідковий зв`язок між порушенням організатором прилюдних торгів вимог частини п`ятої статті 43 Закону України «Про іпотеку» та несприятливими наслідками, які могли б вплинути на результати торгів. В оскаржуваних судових рішеннях не вказано, які саме права позивача порушено, не визнано чи оскаржено, а також у чому саме полягають дії чи бездіяльність відповідачів у справі. Судами було залишено поза увагою той факт, що ПП «СП Юстиція» ще до початку перших торгів, які були призначені на 15 травня 2013 року, розмістило таку інформацію в засобах масової інформації, а саме в газеті «Народная правда» випуск № 17 (576) від 25 квітня 2013 року та в газеті «Лица» випуск № 34 (355) від 26 квітня 2013 року, про що було відомо позивачу та не цей факт не заперечувався. Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій не довели факт порушення ПП «СП Юстиція» вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна під час організації та проведення процедури прилюдних торгів, що могли вплинути на результати торгів та порушити права і законні інтереси позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

04 грудня 2015 року ОСОБА_2 подав Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2015 року, додаткове рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 30 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, факти, які вважаються судом встановленими не відповідають дійсності, не встановлені фактичні обставини у справі, має місце зміна понять, тому висновки судів не відповідають дійсним обставинам справи. Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання саме в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою, шостою статті 203 ЦК України. Будь-які дії чи бездіяльність державного виконавця не можуть бути підставами для визнання прилюдних торгів недійсними або такими, що не відбулися, оскільки мають окремий, чітко встановлений законодавством порядок оскарження. Судами неправильно встановлено, що підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення частини п`ятої статті 43 Закону України «Про іпотеку».

25 квітня 2013 року та 06 червня 2013 року ОСОБА_1 та ПАТ «ПУМБ» було направлено інформацію про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, яке належить позивачу, які призначені на 15 травня 2013 року о 11-30 годині за адресою: місто Дніпропетровськ , вулиця Чичеріна , 100 , приміщення Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, що було підтверджено реєстром рекомендованої кореспонденції від 25 квітня 2013 року та від 06 червня 2013 року.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься підтвердження про отримання ОСОБА_1 листа від 06 червня 2013 року, яким її було повідомлено про торги з реалізації спірної квартири, призначені на 02 липня 2013 року о 11-00 годині.

Крім того, судами попередніх інстанцій не взято до уваги той факт, що 21 червня 2013 року ОСОБА_1 зверталася до Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ із клопотанням про зупинення виконавчого провадження, що свідчить про її обізнаність про хід виконавчого провадження, про арешт та реалізацію арештованого нерухомого майна.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У січні 2016 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційні скарги, в яких просила їх відхилити, посилаючись на те, що вона не була повідомлена про час, день та місце проведення прилюдних торгів. Прилюдні торги були визнані судом першої інстанції недійсними, оскільки під час їх підготовки та проведення були допущенні численні порушення, які впливають на результати торгів. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди не вийшли за межі позовних вимог, правильно встановили те, що акт переоцінки майна було затверджено 27 травня 2013 року, а повідомлення про проведення повторних торгів було розміщено в Інтернеті 06 червня 2013 року, що значно перевищує семиденний строк, передбачений Тимчасовим положенням.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5868241, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 48 000 доларів США, а остання зобов`язалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.

Банк свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором від 26 листопада 2007 року № 5868241 виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 48 000 доларів США, які остання використала на придбання квартири АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 26 листопада 2007 року ОСОБА_1 передала в іпотеку банку спірну квартиру на підставі Іпотечного договору № 5868277, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю. В.

ОСОБА_1 . не виконувала належним чином взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

06 серпня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В. було вчинено виконавчий напис № 1820 на підставі Іпотечного договору № 5868277 від 26 листопада 2007 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» грошових коштів у розмірі 53 762,90 доларів США та в розмірі 84 703,47 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 31 липня 2014 року, яке набрало законної сили, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання виконавчого напису № 1820, вчиненого 06 серпня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В., таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевказаного виконавчого напису, Красногвардійським ВДВС Дніпропетровського МУЮ було відкрито виконавче провадження.

15 листопада 2012 року державним виконавцем Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ складено акт опису й арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 03 грудня 2012 року призначено суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні.

Згідно із звітом про оцінку майна станом на 25 грудня 2012 року вартість спірної квартири була встановлена в розмірі 151 550,00 грн.

22 квітня 2013 року між Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ та ПП «СП Юстиція» було укладено Договір № 08/268/13/І-19н про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (предмет іпотеки), а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1

Торги з реалізації вищевказаної квартири були призначені на 15 травня 2013 року о 11-30 годині, які не відбулися у зв`язку з відсутністю заявок покупців.

27 травня 2013 року державним виконавцем Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ було складено акт уцінки арештованого майна, згідно з яким вартість квартири склала 113 662,50 грн.

Повторні торги з реалізації вищевказаної квартири були призначені на 02 липня 2013 року о 11-00 годині, які виграв відповідач ОСОБА_2 , про що було складено протокол проведення прилюдних торгів № 08/268/13/І-19н-3, та за яким в подальшому було зареєстроване право власності на цю квартиру.

22 липня 2013 року державним виконавцем Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з фактичним виконанням.

Також судами встановлено, що ОСОБА_1 не була повідомлена за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_5 , про проведення прилюдних торгів з реалізації належної їй на праві власності квартири, які були призначені на 15 травня 2013 року та 02 липня 2013 року.

ОСОБА_1 направлялися повідомлення на адресу квартири АДРЕСА_1 , проте, ця квартира була описана та арештована, що було відомо відповідачам.

Крім того, відповідачам було відомо про те, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2015 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2015 року, додаткове рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 30 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року та витребувано її матеріали із Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ПАТ «ПУМБ» на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

28 квітня 2018 року касаційні скарга разом із додатками до них Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

11 травня 2018 року до Верховного Суду надійшла справа № 204/5826/13-ц.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ПАТ «ПУМБ» підлягає задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 213 ЦПК України 2004 року рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 214 ЦПК України 2004 року під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення у повній мірі не відповідають.

З матеріалів справи встановлено, що проведення прилюдних торгів з продажу предмета іпотеки відбулося в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису № 1820, вчиненого 06 серпня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» грошових коштів у розмірі 53 762,90 доларів США та 84 703,47 грн.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон N 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та

інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом № 606-ХIV та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція № 74/5).

Законом № 606-ХIV, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Аналіз положень Закону № 606-ХІV й Інструкції № 74/5 тут і далі, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону N 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною восьмою статті 54 Закону N 606-XIV передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Державний виконавець може передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішення суду про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Таким чином норми Закону N 606-XIV допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 911/494/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 607/6096/17).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу; або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038 (далі - Тимчасове положення).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що її не було повідомлено про проведення торгів 15 травня та 02 липня 2013 року, в яких вона мала намір брати участь, у зв`язку з чим вважала порушеними її права, як зацікавленої особи.

Пункт 3.5 розділу 3 Тимчасового положення передбачено, що спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року N 43/5, зареєстрованим у Мін`юсті 21 травня 2003 року за N 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації.

Спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна (пункт 3.11 розділу 3 Тимчасового положення).

Аналогічні положення містилися й в статті 43 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або спорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Отже, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, які могли вплинути на результати торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Саме такі висновки є сталими та містяться, зокрема у постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року (провадження № 6-1749цс15), від 29 червня 2016 року (провадження № 6-370цс16), від 06 липня 2016 року (провадження № 6-3174цс15), від 12 жовтня 2016 року (справа № 369/5994/14-ц), від 29 листопада 2017 року (справа № 668/5633/14-ц), неодноразово підтримані Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, в тому числі й постановах від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-8527св18), від 27 лютого 2019 року (провадження № 61-11800св18), від 12 вересня 2018 року (провадження № 61-22798св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, визнаючи недійсними прилюдні торги з реалізації спірної квартири та свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на вказану вище квартиру, видане в результаті проведення прилюдних торгів 02 липня 2013 року, встановивши виключно єдину обставину - неналежне повідомлення позивача (боржника), не дослідили питання порушення прав та законних інтересів особи, яка оспорює результати проведення прилюдних торгів.

Разом з тим, у матеріалах справи наявні місцеві друковані засоби масової інформації, в яких було опубліковано повідомлення про проведення прилюдних торгів, а саме: газета «Народная правда» випуск № 17 ( 576 ) від 25 квітня 2013 року та випуск № 23 ( 582 ) від 06 червня 2013 року та газета «Лица» випуск № 34 (955) від 26 квітня 2013 року та випуск № 45 ( 966 ) від 07 червня 2013 року, а також листи ПП «СП Юстиція» від 25 квітня 2013 року № 01-03/1535 та від 06 червня 2013 року № 01-03/2017 з повідомленням сторін виконавчого провадження про проведення прилюдних торгів з відомостями про предмет іпотеки, дня та часу проведення торгів та початковою ціною продажу майна.

Також у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 20 червня 2013 року до Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ про зупинення будь-яких виконавчих дій.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено і позивачем не доведено порушення її прав і законних інтересів при проведенні прилюдних торгів, тому із заявлених підстав позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 412 ЦПК Українипідставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в їх задоволенні з наведених вище підстав.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; а також вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої статті 141 ЦПК України).

Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу ПАТ «ПУМБ» та частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 , скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій і відмовлено в задоволенні позову, то відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України понесені ПАТ «ПУМБ» судові витрати у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної та касаційної інстанцій у загальному розмірі 706,44 грн та ОСОБА_2 - в загальному розмірі 414,12 грн покладаються на позивача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задовольнити.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2015 року, додаткове рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 30 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство юстиція», ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про визнання прилюдних торгів недійсними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг в загальному розмірі 706 (сімсот шість) гривень 44 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг в загальному розмірі 414 (чотириста чотирнадцять) гривень 12 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька Судді:А. І. Грушицький І. В. Литвиненко В. В. Сердюк І. М. Фаловська