Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

за участі:

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Білоцерківська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 16.11.2014 року помер її батько ОСОБА_5 Зазначає, що вона являється спадкоємцем за законом. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0026, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1410 га, що розташована за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, с. Черкас, вул. Вишнева, 45 та земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0050, для ведення особистого селянського господарства площею 0,2989 га, що розташована за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, с. Черкас, вул. Вишнева, 45. В Білоцерківській районній нотаріальній конторі 07.04.2015 року відкрито спадкову справу №146/2015 щодо майна померлого ОСОБА_5, який залишив на імя ОСОБА_4 заповіт. Позивачка звернулась до нотаріальної контори з питанням оформлення спадкових прав на майно. Однак, постановою № 2832/02-31 від 27.09.2018 року державним нотаріусом ОСОБА_6 їй було відмовлено в оформленні спадкових прав за законом на майно, яке залишилось після смерті 16.11.2014 року її батька ОСОБА_5 та у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку з пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини. На її думку, причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки з листопада 2014 року по травень 2015 року тяжко хворіла її донька ОСОБА_7, в результаті чого останній було встановлено ІІ групу інвалідності, згодом вона сама захворіла на онкозахворювання, перенесла хірургічні втручання, 29.11.2017 року їй встановлено ІІ групу інвалідності. Крім того, вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, працює вчителькою іноземної мови, за таких обставин, їй було складно фізично та матеріально приїздити до м. Біла Церква. А оскільки 17.12.2004 року батько подарував їй будинок №45 по вулиці Вишнева в селі Черкас, Білоцерківського району Київської області, вважала, що має права й на земельну ділянку, що знаходиться біля будинку. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачка скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву, мотивований тим, що вона у визначений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, а позивачка спадщину не прийняла. Вважає, що зазначені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини не є поважними та не позбавляли її можливості подати відповідну заяву, в тому числі за місцем її проживання, тобто в м. Коломия або могла бути надіслана нею поштою. Зазначила, що їй відомо про хворобу племінниці, про її страшний діагноз та про те, що позивачка підтримувала її, так само, як і відомо про хворобу позивачки. Посилаючись на зазначені обставини, відповідачка просила суд відмовити в задоволенні позову.

Позивачка своїм правом подати відповідь на відзив на позовну заяву не скористалася.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, підтримала доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Третя особа Білоцерківська районна державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, подали до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 16.11.2014 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК №439094.

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0026, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1410 га, що розташована за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, с. Черкас, вул. Вишнева, 45 та земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0050, для ведення особистого селянського господарства площею 0,2989 га, що розташована за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, с. Черкас, вул. Вишнева, 45, що підтверджується витягами із Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-20018 та №НВ-018 від 09.07.2018 року.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №146/2015 до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась його донька, відповідачка ОСОБА_4, а його дружина із заявою про відмову від отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні, що підтверджується заявами від 07.04.2015 року та від 06.04.2015 року відповідно.

Судом встановлено, що 04.01.2018 року позивачка звернулась до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадкових прав на майно.

Однак, постановою № 2832/02-31 від 27.09.2018 року державним нотаріусом ОСОБА_6 їй було відмовлено в оформленні спадкових прав за законом на майно, яке залишилось після смерті 16.11.2014 року її батька ОСОБА_5 та у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку з пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи, з 10.11.2014 року по 18.11.2014 року донька позивачки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходилась на стаціонарному лікуванні в отоларингологічному відділі Коломийської ЦРЛ, 13.11.2014 року їй було видалено папіломи гортані, що підтверджується випискою №13531.

У період з 18.03.2015 року по 31.03.2015 року ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному лікуванні в Обласному клінічному онкологічному диспансері, що підтверджується випискою з індивідуальної картки амбулаторного хворого №6144/14.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серія АВ №0463087 ОСОБА_7 з 24.04.2015 року встановлено другу групу інвалідності.

Крім того, з наданої суду медичної документації вбачається,, що і сама позивачка хворіла у період з 06.12.2014 року по 10.12.2014 року, направлялась на стаціонарне лікування з 24.03.2015 року, що підтверджується виписками із медичної картки, направленням на денний стаціонар та епікризом.

У період з 10.05.2017 року по 30.05.2017 року, з 12.06.2017 року по 19.06.2017 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в Коломийському міжрайонному онкологічному диспансері з діагнозом С-ч лівої грудної залози рТІНІМО, ст. ІІА, стан після хірургічного лікування, кл.гр.ІІ, 12.05.2017 року виконана операція, що підтверджується випискою-епікризом з історії хвороби №291 та випискою-епікризом з історії хвороби №372.

Крім того, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 03.07.2017 року по 12.07.2107 року, з 25.07.2017 року по 01.08.2017 року, з 15.08.2017 року по 22.08.2017 року з 11.09.2017 року по 06.10.2017 року, що підтверджується виписками з медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення Управління ОЗ Івано-Франківської ОДА обласного онкодиспансера №418, №457, №494 та випискою з історії хвороби №5159.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серія АВ №1077866 ОСОБА_1 з 27.11.2017 року встановлено другу групу інвалідності.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 3 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Ст. 1270 ЦК України обумовлено строк для прийняття спадщини - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, а також поважність причини, яка перешкоджала їй подати заяву про прийняття спадщини, суд вважає за можливе надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 2, 3, 4, 12, 13, 81, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії СК 842532, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1, 78203) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 16.11.2014 року, протягом трьох місяців з дня вступу рішення суду в законну силу.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 березня 2019 року.

СуддяОСОБА_8