Справа № 212/3961/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Власенко М.Д.,

за участі секретаря - Борух Ю.К.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ј частину квартири в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ј частину двокімнатної квартири загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., яка розташована на першому поверсі двохповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті його батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, яка складалась з 1/4частини квартири АДРЕСА_2 , яку його батько прийняв згідно ч.3 ст.1268 ЦК України після померлої ОСОБА_4 , його матері, але юридично не оформив та помер. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач - син померлого. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає. Таким чином, в спадковому майні йому належить ј частина вище зазначено квартири, а відповідачу по ОСОБА_2 , рідному брату його батька, належить 3/4 частини вищезазначеної квартири.

Спадщину позивач прийняв у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строї шляхом подання Приватному нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. заяви про прийняття спадщини. 01 квітня 2019 року нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. При цьому, всі правовстановлюючі документи на у квартиру знаходяться у відповідача по справі його рідного дядька ОСОБА_2 , який на його прохання надати зазначені документи для пред`явлення до нотаріальної контори відмовляється, порушуючи його права як спадкоємця за законом.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, а також витребувано у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. спадкову справу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 18 вересня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

13.06.2019 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечував проти позовних вимог та визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на ј частину квартири. Проте заперечував проти стягнення з нього судових витрат. Вказав, що в спірній квартирі він не мешкає та мав намір її продати, неодноразово звертався до ОСОБА_1 та до його матері з проханням оформити спадщину після смерті його батька та разом продати квартиру та поділили кошти відповідно до часток, якими володіють. Однак позивач не хотів оформлювати спадщину. Вважає, що по справі він є неналежним відповідачем, оскільки не претендує на спадщину, яка залишилась після смерті його брата ОСОБА_3 , тому відповідачем по справі повинна бути територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Щодо вимог про стягнення з нього судових витрат просить відмовити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої вимоги у повному обсязі, просив задовольнити. Пояснив, що з 2016 року безрезультатно намагався отримати від відповідача оригінали документів, телефонував йому, приїздив, запрошував до нотаріуса, крім того і сам нотаріус направляв до відповідача листи з проханнями надати оригінали документів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги фактично не визнав, не заперечуючи проти права позивача на ј частину спірної квартири, при цьому протягом всіх судових засідань категорично відмовлявся від надання нотаріусу або позивачу оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, мотивуючи свою відмову різними причинами, як то небажанням надавати будь-кому оригінали своїх документів, за які ним були сплачені особисті кошти, ходити до нотаріуса та витрачати час на проблеми позивача, з яким у нього склались неприязні відносини. Також відповідач не визнав вимоги в частині судових витрат, мотивуючи тим, що він не збирається нести витрати замість позивача, оскільки свою частину спадщини він вже отримав.

При цьому, судом надавався час сторонам для врегулювання спору мирним шляхом з роз`ясненням відповідачу про необхідність надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, проте протягом усього часу перебування справи в провадженні суду відповідачем всі необхідні документи нотаріусу надані так і не були, що він підтвердив у останньому судовому засіданні, надавши в залі суду позивачу лише копію технічного паспорту на квартиру.

Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с. 7).

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 10.11.1994 АДРЕСА_3 квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . (а.с.67).

22 січня 1996 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого заповіла належну їй частину квартири АДРЕСА_2 своїм синам ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частинах (а.с.63-зворот).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.52), після її смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був сином ОСОБА_4 та рідним батьком позивача ОСОБА_1 , не встигши прийняти спадщину за заповітом після смерті матері (а.с.44 - зворот).

26 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Стюрко О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 (а.с.44).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 9).

12 січня 2016 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Другої Криворізької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері - ОСОБА_4 , надавши всі необхідні документи (а.с.51).

04 лютого 2016 року відповідач ОСОБА_2 отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ј частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.68).

02 серпня 2016 року приватним нотаріусом Стюрко О.О. направлено на адресу відповідача ОСОБА_4 за адресою місця реєстрації та місця фактичного мешкання вимогу про надання до нотаріальної контори оригіналів документів на квартиру, роз`яснивши, що вони будуть повернуті після оформлення спадщини та проставлення відповідних відміток про оформлення спадщини (а.с.70).

01 квітня 2019 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно (а.с.6).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно ч.1ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру на імя спадкодавця знаходиться у відповідача ОСОБА_2 , який категорично відмовляється їх передати як позивачу так і нотаріусу для оформлення спадкових прав позивача, що є порушенням права позивача на мирне володіння своїм майном, яке підлягає судовому захисту та свідчить про наявність між сторонами спору щодо спадкового майна.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Таким чином, судом встановл ено, що у позивача ОСОБА_1 протягом тривалого часту, а саме з 2016 року існують об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а отже вважає за необхідне застосувати винятковий спосіб захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві щодо неналежного відповідача у справі, яким має бути на його думку Територіальна громада міста, оскільки судом достаменно встановлено, що перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку створені саме відповідачем ОСОБА_2 , а тому належним та допустимим способом захисту прав позивача є пред`явлення позову про визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом саме до відповідача ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Принцип ефективності закріплений і у статтях 2, 5 ЦПК України, згідно яких застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто, цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушених майнових прав та інтересів позивача, позовні вимоги необхідно задовольнити і визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Частиною 8статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На виконання вказаних вимог закону, позивачем додано квитанцію №23 про сплату 800 грн. за надання правової допомоги зі складання позовної адвокатом Нестеровою О.М. від 10 травня 2019 року і суд вважає, що вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат по сплаті судового збору, сплачених при подачі позовної заяви в розмірі 768,40 гривень, а всього сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача складає 1568 гривень 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 137, 141, 259, 265 268, 280 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ј частину квартири в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на ј частину двокімнатної квартири загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на загальну суму 1568 гривень 40 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2019 року.

Суддя М.Д. Власенко