РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. За даною адресою перебувають на реєстраційному обліку відповідач по справі, які з 2014 року за даною адресою не проживають, їх особистих речей не має. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивача як власника. Просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2018 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4, належить квартира АДРЕСА_1.

Право власності зареєстровано в ХДБТІ 09.12.2002 року за № 38074.

Відповідно до акту від 12.10.2018 року, складеного ТОВ «Керуюча компанія ОСОБА_5 місто» за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані, але з 2014 року по теперішній час не проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3, їх особисті речі в квартирі відсутні.

Крім того, в матеріалах справи є довіреність, видана від імені ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6, на імя ОСОБА_1, якою вона уповноважила останню представляти інтереси у всіх установах та організаціях України, в тому числі з питань зняття з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_1.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкають в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачами відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги в підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321,405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., керуючись ст. ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263- 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко