Постанова

Іменем України

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 459/3750/15-ц

провадження № 61-11985св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 березня 2019 року у складі судді: Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ

Історія справи

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № СGV0GK від 15 січня 2008 року у розмірі 47525,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 вересня 2015 року еквівалентно 1 027 019,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 15 405,29 грн судових витрат. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 19 грудня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку вказує, що про звернення ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до нього, як до співвідповідача, йому не було відомо, підписи в розписках про отримання ним судових повідомлень, викликів та копії оскарженого рішення 26 жовтня 2016 року, йому не належать, а з повним текстом рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року ознайомився 17 грудня 2018 року. Просив суд апеляційної інстанції взяти до уваги, що тривалий період часу проходить курс лікування тяжкого захворювання, на підтвердження чого до матеріалів апеляційної скарги долучив копії медичних документів.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання апелянтом копії ухвали для подання суду доказів на підтвердження обставин для поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначених ним в апеляційній скарзі.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_2 подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначає підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року, які є аналогічні підставам зазначеним в апеляційній скарзі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 березня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що наведені ОСОБА_2 в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги доводи для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не можуть вважатись належними та допустимими доказами для поновлення строку, оскільки вони не спростовують факту отримання судових повідомлень, викликів та копії оскаржуваного рішення 26 жовтня 2016 року іншою особою, а не ОСОБА_2 .

Аргументи учасників справи

У червні 2019 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 березня 2019 року та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що до суду ним було надано копії книги обліку поштових відправлень за формою № 8 з УПЗ № 5, з якої вбачається у графі розписка про одержання прізвище « ОСОБА_3 », яке виконане каліграфічним почерком. Поруч наявний підпис, який суттєво різниться від його підпису, як у паспорті так і в інших документах, які він підписував. Крім того, судові виклики-повідомлення та рішення суду адресувались не за його адресою, а саме: замість проспекту АДРЕСА_2, де він зареєстрований та проживає, а на вулицю АДРЕСА_2.

Аргументи учасників справи

У вересні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить відхилити касаційну скаргу ОСОБА_2 , ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 березня 2019 року залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 04 березня 2019 року, відкрито касаційне провадження та витребувано справу.

У жовтні 2019 року матеріали цивільної справи № 459/3750/15-ц надійшли до Верховного Суду.

04 жовтня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

У справі встановлено, що 11 жовтня 2016 року рішеннямЧервоноградського міського суду Львівської області позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № СGV0GK від 15 січня 2008 року у розмірі 47525,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 вересня 2015 року еквівалентно 1 027 019,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 15 405,29 грн судових витрат. В решті вимог відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З урахуванням змісту вказаної норми та правил обчислення процесуальних строків, строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції сплив 21 листопада 2016 року, оскільки судове рішення було надіслано судом ОСОБА_2 який відмовився отримати листа, про що й зазначив на конверті.

Проте, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу лише 19 грудня 2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження майже як на 2 роки.

При залишенні апеляційної скарги без руху та наданні строку для усунення недоліків, апеляційний суд встановив, що 19 грудня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтоване тим, що відповідач був ознайомлений з оскарженою ухвалою лише 17 грудня 2018 року.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Право на ефективний судовий захист передбачає, що сторони цивільного судочинства повинні мати змогу реалізувати право подати апеляцію з того моменту, коли вони фактично поінформовані про самі судові рішення, що можуть порушувати їх законні права чи інтереси (RYAZANTSEV v. RUSSIA, N 21774/06, § 53, від 10 березня 2011 року).

Отже, оцінивши зазначені причини пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Апеляційний суд надав належну оцінку доводам відповідача, викладеним у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Доводи касаційної скарги про неотримання повісток та оскарженого рішення, відсутність в матеріалах справи відповідних підтверджень про отримання поштової кореспонденції є необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи супровідним листом, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та журналами судових засідань.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 410, 416 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 березня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат