Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 661/1905/16-ц

провадження № 61-36975св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго»,

представник позивача - Юрков Максим Олександрович,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на постанову Апеляційного суду Херсонської області, у складі колегії суддів: Бездрабко В. О., Кузнєцової О. А., Приходька Л. А., від 11 квітня 2018 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У липні 2016 року державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у період з 05 грудня 2013 року по 05 вересня 2014 року ОСОБА_1 обіймала посаду виконуючої обов`язки головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Херсонські магістральні електричні мережі». Вказував, що протягом зазначеного періоду відповідач неналежним чином виконувала покладені на неї посадові обов`язки, що призвело до незаконного перерахування на карткові рахунки бухгалтера 2 категорії ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 160 597,34 грн. Згідно ухвали Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 березня 2016 року у справі № 661/4689/15-к ОСОБА_1 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 367 КК України, з передачею її на поруки трудовому колективу.

Посилаючись на те, що своїми неправомірними діями позивач вчинила кримінальне правопорушення, заподіявши підприємству майнову шкоду, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 160 597,34 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області, у складі судді Бойко М. Є., від 21 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння відповідачем прямої дійсної шкоди підприємству.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 11 квітня 2018 року апеляційну скаргу ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що діями відповідача, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, підприємству завдано шкоду, разом тим, у рамках кримінального провадження № 0001510 заявлено цивільний позов до ОСОБА_2 у загальному розмірі 492 616,03 грн, до якого увійшла шкода у розмірі 160 597,34 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, отже позовні вимоги заявлені позивачем передчасно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, встановивши факт заподіяння шкоди підприємству діями відповідача, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, дійшов помилкового висновку про передчасність заявлених вимог. Суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, а саме вимоги

статті 232 ЦПК України, скасувавши заочне рішення у справі, не врахувавши, що у заяві про скасування заочного рішення відповідач не зазначила нових доказів, які можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» без задоволення, а оскаржену постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

07 вересня 2018 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до наказу від 05 грудня 2013 року № 243-к «Про покладення додаткових обов`язків у порядку тимчасового замісництва» бухгалтер 1 категорії підприємства ОСОБА_1 була призначена на посаду тимчасово виконуючої обов`язки головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Херсонські магістральні електричні мережі» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» (т. 1, а. с. 61).

Згідно розділу 1.5 наказу директора відокремленого підрозділу «Херсонські магістральні електричні мережі» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 22 грудня 2011 року № 305 «Про розподілення обов`язків між керівництвом Херсонських МЕМ» на головного бухгалтера підприємства покладено посадові обов`язки, у тому числі: забезпечення дотримання порядку оформлення первинних бухгалтерських документів, розрахунків та платежів, проведення інвентаризації основних засобів, матеріальних цінностей, засобів, документів та розрахунків; здійснення контролю за додержанням порядку оформлення первинних та бухгалтерських документів, розрахунків та платіжних зобов`язань, за проведенням інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів, розрахунків; головний бухгалтер має право підпису розрахункових, звітних, фінансових та інших документів з питань господарської діяльності (т. 1, а. с. 16, 23).

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 березня 2016 року у справі № 661/4689/15-к, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року,

ОСОБА_1 звільнена від кримінальної відповідальності на підставі частини другої статті 367 КК України у зв`язку з передачею її на поруки трудовому колективу відокремленого підрозділу «Херсонські магістральні мережі» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», а кримінальне провадження закрито.

Відповідно до ухвали Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 березня 2016 року у справі № 661/4689/15-к ОСОБА_1 у період з 05 грудня 2013 року до 05 вересня 2014 року, виконуючи обов`язки головного бухгалтера ВП «Херсонські магістральні електричні мережі» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», отримувала від невстановленого досудовим розслідуванням бухгалтерського працівника служби бухгалтерського обліку та звітності підрозділу вищевказаного підприємства первинні бухгалтерські документи, а саме: списки на перерахування заробітної плати на рахунки за період часу з 05 грудня

2013 року до 05 вересня 2014 року, які скріплювала своїм особистим підписом, не перевіряючи їх на правильність складання в частині нарахованої суми авансу та заробітної плати працівникам підрозділу, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог пунктів 1.5.4, 1.5.7 та 1.5.15 наказу директора відокремленого підрозділу ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 22 грудня 2011 року № 306-к «Про розподілення обов`язків між керівництвом Херсонських МЕМ», не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь (бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити, внаслідок чого на картковий рахунок № НОМЕР_1, відкритий в ПАТ «Комерційний банк «Надра» на ім`я бухгалтера 2 категорії підрозділу вищевказаного підприємства ОСОБА_2 , на протязі вищевказаного періоду часу було необґрунтовано зараховано в якості авансу та заробітної плати згідно висновку експерта від 10 вересня 2015 року № 3549 грошові кошти на загальну суму 160 597,34 грн, чим було спричинено майнову шкоду позивачу у вищевказаному розмірі.

Вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 липня 2015 року у справі № 661/2530/15-к, який набрав законної сили,

ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою, третьою статті 358 КК України (складання працівником завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, вчинені повторно), частиною першою статті 191 КК України (привласнення чужого майна, яке було ввірене особі), з позбавленням права обіймати посади бухгалтера на строк 3 роки (т. 1, а. с. 228-237).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що у провадженні Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження

№ 0001510 відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого статті 191 КК України, в межах якого ДП НЕК «Укренерго» ВП «Херсонські магістральні електричні мережі» заявлений цивільний позов до ОСОБА_2 у загальному розмірі заподіяної підприємству шкоди у сумі 492 616,03 грн (т. 1, а. с.121).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої та другої статті 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; 2) нанесення прямої дійсної шкоди; 3) вина в діях або бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала.

Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна її частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Згідно зі статтею 134 КЗпП Українивідповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (частина третя статті 233 КЗпП України).

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Отже, строк звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України.

При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, завданої діями працівника, суди повинні перевіряти, чи додержався власник або уповноважений ним орган установленого статтею 233 КЗпП України річного строку з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення до суду з позовом про її відшкодування.

Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, завданої працівником.

Отже, ухвалення судом вироку чи іншого рішення в рамках КК України, яким відповідача визнано винним, не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи або органу державного управління актів, висновків та інших документів, що підтверджують початок перебігу встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України строку звернення до суду.

Таким чином можна дійти висновку, що за змістом частини третьої статті 233 КЗпП України день ухвалення вироку чи ухвали суду за правилами КК України відносно відповідача, не вважається днем виявлення заподіяної ним шкоди за наявності доказів доведеного факту завдання шкоди.

Суд апеляційної інстанції встановив, що вина відповідача у порушення нею службових обов`язків, які мали місце з 05 грудня 2013 року до 05 вересня 2014 року, доведена. Проте з позовом позивач звернувся у липні 2016 року.

Суд апеляційної інстанції не надав правової оцінки наявним у справі доказам; безпідставно зазначив, що заявлення позивачем вимог до ОСОБА_2 може бути підставою для відмови у позові до ОСОБА_1 , не встановив належним чином день виявлення роботодавцем шкоди, а також не перевірив, чи додержаний установлений статтею 233 КЗпП України річний строк для звернення до суду з відповідним позовом, а в разі його пропуску відповідно до

статті 234 цього Кодексу не з`ясував, чи є поважні причини пропуску цього строку. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Відсутність процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи щодо встановлення моменту виявлення завданої відповідачем шкоди та у зв`язку з цим дотримання визначеного статтею 233 КЗпП України річного строку для звернення до суду з відповідним позовом, а в разі його пропуску відповідно до статті 234 цього Кодексу - щодо поважності причин такого пропуску, перешкоджає Верховному Суду ухвалити нове судове рішення, а тому справу слід передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Херсонської області від 11 квітня 2018 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович