Єдиний унікальний номер 725/1804/19
Номер провадження 2/725/249/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.

при секретарі Дудка К.І.,

за участю

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації», третя особа: Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Посилалася на те, що 18.03.2019 року їй з Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав стало відомо про те, що 11.03.2019 року біля 18 год. 01 хв. державним реєстратором КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Чернівецької області Накай Ю.В. було зареєстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно за реєстраційним номером 101, а саме:квартиру АДРЕСА_1 .

У подальшому, 11.03.2019 року о 18 год. 31 хв. державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45938938. Підставою виникнення права власності у ТОВ «Кредитні ініціативи» держаним реєстратором зазначено: повідомлення, серії та номер: 646, видане 28.12.2018 року «Укрпоштою»; повідомлення, серії та номер:8897, видане 18.12.2018 року; видавник ТОВ «Кредитні ініціативи»; іпотечний договір, серія та номер №1304 від 25.05.2006 року.

До прийняття зазначеного рішення державним реєстратором, власником спірного майна була позивачка. Із такими діями відповідачів вона не погоджується та вважає їх незаконними.

Вважає, що договір іпотеки не може бути підставою для виникнення права власності на нерухоме майно, оскільки спірне іпотечне майно було передано в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитом в іноземній валюті, а отже на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Позивачка проживає у квартирі АДРЕСА_1 загальна площа квартири становить 46,4 кв.м., іншого житла у неї не має.

Також вказувала на те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи не є беззастережною, а залежить від певних умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання основного зобов`язання та інше. Зокрема, у вказаній квартирі зареєстрований та проживає її неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому у даному випадку необхідно було одержати попередню згоду на відчуження майна від органу опіки та піклування.

Окрім того, їй не відомо чи проводилась оцінка квартири на момент її відчуження, що є обов`язковим.

Просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Накай Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:45938938 від 13.03.2019 року, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101, номер запису про право власності 3067880) за ТОВ «Кредитні ініціативи» (код ). Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію прав власності №30676880 про реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи» () права власності квартиру АДРЕСА_1 та поновити запис про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1

Відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» було подано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач позовні вимоги не визнав та вказував на те, що положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на задоволення вимог іпотекодержателя та стосуються лише порядку примусового відчуження іпотечного майна без згоди власника. Однак, іпотечне майно не було відчужене, а було набуто іпотекодержателем у рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором. Вважає, що позивач безпідставно посилається на порушення реєстратором під час реєстрації права власності. Також вказував на те, що позивач не надала доказів того, що іпотечне майно є її єдиним житлом, іпотекодержателем було проведено оцінку майна та встановлено, що його вартість є значно меншою ніж розмір заборгованості. Просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідачем КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» відзиву на позов подано не було.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та підтвердили, викладені у ньому обставини. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» у судовому засіданні 01.10.2019 року позов не визнав з підстав, викладених у поданому до суду відзиві. У судове засідання 17.10.2019 року представник відповідача не з`явився.

Представник відповідача КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 25.05.2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №1304, відповідно до умов якого позичальнику було надано строковий кредит у розмірі 32000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 24.05.2026 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13% річних. Кредит надавався на придбання нерухомості у власність, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_2 . Позичальник зобов`язався використати кредит за призначенням та погасити заборгованість по кредиту. (а.с.134-135).

Пунктом 4.1 зазначеного Договору сторони погодили, що виконання зобов`язань позичальника за цим Договором забезпечується іпотекою, предметом якої є нерухомість квартира у АДРЕСА_3 .

ТОВ «Кредитні ініціативи» є правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Зазначену обставину було встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2017 року, а тому на підставі ст.82 ЦПК України суд визнає її такою, що не підлягає доказуванню.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

30.05.2006 року між АТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір (а.с.197-199).

Відповідно до розділу першого Іпотечного договору визначено, що Договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, які випливають з Договору про іпотечний кредит №1304 від 25.05.2006 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 .

За згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 170 000 гривень. (п.2.1, п.2.3 Договору).

Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки було погоджено сторонами у розділі п`ятому договору.

Зокрема, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором про іпотечний кредит вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені строки сум кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені договором про іпотечний кредит строки сум процентів та інше; незалежно від настання терміну виконання іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за договором про іпотечний кредит при виникненні підстав, вказаних у п.п.3.1.5, 3.1.6, 3.1.8 цього Договору.

Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно цього Договору в добровільному (позасудовому) порядку. Задоволення вимог іпотекодержателя за Договором про іпотечний кредит шляхом звернення на предмет іпотеки може бути вчинено у позасудовому порядку, зокрема: шляхом передачі іпотекодавцем у власність іпотекодержателя предмету іпотеки в рахунок виконання іпотекодавцем основного зобов`язання за договором про іпотечний кредит у порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку». У даному випадку цей договір виступає правовстановлюючим документом та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на предмет іпотеки.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.06.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23.08.2016 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у розмірі 413 415 грн. 71 коп. (а.с.132-133).

У зв`язку з наявною заборгованістю ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію за собою як іпотекодержателем права власності на зазначений вище об`єкт нерухомості.

13.03.2019 року державним реєстратором КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Накай Ю.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45938938, відповідно до якого право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.144).

11.03.2019 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності №30676880 за рішенням державного реєстратора від 13.03.2019 року.

Позивач із вказаним діями та рішенням державного реєстратора не погоджується, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку», а також Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком №1127, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року.

У якості підстави для прийняття рішення від 13.03.2019 року державним реєстратором вказано: повідомлення, серії та номер: 646, видане 28.12.2018 року «Укрпоштою»; повідомлення, серії та номер: 8897, видане 18.12.2018 року; видавник ТОВ «Кредитні ініціативи»; іпотечний договір, серія та номер №1304 від 25.05.2006 року.

Суд зауважує, що спір між сторонами виник з приводу порушення права власності позивачки на нерухоме майно внаслідок дій ТОВ «Кредитні ініціативи» під час реалізації прав, передбачених договором іпотеки та дій державного реєстратора щодо перереєстрації права власності та за своїм характером є приватно-правовим.

Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки визначено статтями 35-37 Закону України «Про іпотеку».

Так, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя (ст.33 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Як було встановлено судом, іпотечний договір між сторонами було укладено 30 травня 2006 року, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає Закон України «Про іпотеку» в редакції від 12 травня 2006 року.

За змістом статті 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Згідно ч.1 та ч.2 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Сторони договору досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя, що випливає з пунктів 5.2 та 5.3 Договору іпотеки, однак при цьому таке врегулювання здійснюється у порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Із досліджених судом доказів видно, що під час відчуження спірної квартири договору про її добровільну передачу у власність ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено не було, а ОСОБА_1 як іпотекодавець не надавала своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю.

За таких обставин, ураховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору державному реєстратору та залишення ним без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії державного реєстратора щодо реєстрації за ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на спірну квартиру, власником якої залишалась позивачка, є не законними.

Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду , що викладений в постанові № 199/1276/17 від 12.12.2018 року.

Окрім того, суд враховує, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Положеннями вказаного закону встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими їм кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: Таке нерухоме житлове майно використовується, як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; Загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку (частина 1 Закону).

Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм (частина 4).

Суд вважає, що дія даного Закону поширюється на правовідносини, які склались між сторонами спору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спірна квартира, надана в забезпечення кредиту в іноземній валюті, використовується позивачем як місце її постійного проживання, що підтверджується довідкою ТОВ «Вайт Лаіонс» від 29.11.2018 року (а.с.11). Загальна площа квартири становить 46,40 кв.м і не перевищує передбачений законом розмір.

Статтею 3 Закону передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Таким чином, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, та не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов`язань, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Однак, звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

У такому випадку настає правовий наслідок, який передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Тому до правовідносин, які виникають з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, застосовуються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Зазначена правова позиція, викладена у висновку Верховного Суду, що викладений в постанові №465/1310/17 від 31.10.2018 року.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною третьою статті десятої цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно із ч.1 ст. 11 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом ст. 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Проаналізувавши наведені вище роз`яснення, а також надані суду письмові докази в їх сукупності, суд зауважує, що при прийнятті рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень від 13.03.2019 року державний реєстратор не дотримався вимог Закону, зокрема не встановиввідповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Розглядаючи аргументи представника відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо наявності у позивача іншого місця проживання, суд вважає їх необґрунтованими та відхиляє, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини суду надано не було.

При цьому суд керується вимогами ст.ст.76-80 ЦПК України щодо належності, допустимості та достовірності доказів та зауважує, що а ні суду, а ні державному реєстратору не було надано для огляду договору про добровільну передачу ОСОБА_1 у власність ТОВ «Кредитні ініціативи» квартири, а так само доказів про наявність у позивача іншого місця проживання.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до положеннь ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 1152 грн. 60 коп. у рівних частках по 576 грн. 30 коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.18 ЦК України, ст.ст.33-37 Закону України «Про іпотеку», Законом України«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1127, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80-89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (Код , місцезнаходження за адресою: вул. Незалежності, 14, м. Бровари, Київська обл..), Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» (місцезнаходження за адресою: вул. Бессарабська, 39, смт. Кельменці, Кельменецького р-ну, Чернівецької обл..), третя особа: Міністерство юстиції України (місцезнаходження за адресою: вул. Городецького, 13, м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Накай Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45938938 від 13.03.2019 року, яким внесено до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (номер запису про право власності 30676880) за товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» ().

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію прав власності №30676880 про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () права власності на квартиру АДРЕСА_1 та поновити запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (Код , місцезнаходження за адресою: вул. Незалежності, 14, м. Бровари, Київська обл..), Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» (місцезнаходження за адресою: вул. Бессарабська, 39, смт. Кельменці, Кельменецького р-ну, Чернівецької обл..) сплачений судовий збір в сумі 1152 грн. 60 коп. у рівних частках по 576 грн. 30 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун