ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7071/19 Номер провадження 22-ц/814/2664/19Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2019 року ухвалену у складі судді Гольник Л.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про анулювання акту цивільного стану та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про анулювання акту цивільного стану та зобов`язання вчинити певні дії визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Роз`яснено право на повторне звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погодившись з даною ухвалою, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що подана позовна заява була належним чином обґрунтована, а акти цивільного стану, які є предметом спору, не могли бути подані позивачем, оскільки знаходяться у відповідача.

Вважає, що питання щодо визначення доведеності та обґрунтованості позовних вимог, а також питання витребування доказів підлягають оцінці та вирішенню під час розгляду справи по суті.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невиконання нею ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцять статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 379 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

По справі встановлено, що в серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила анулювати запис акту цивільного стану народження від 28.02.1994 року та актовий запис змін до нього від 21.12.2017 року, а також зобов`язати ОСОБА_2 повернути до Шевченківського районного у м. Полтаві відділу РАЦС ГТУЮ у Полтавській області свідоцтво про народження від 21.12.2017 року.

Позовну заяву мотивовано тим, що постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Святецької І.В. від 03 квітня 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 брата - ОСОБА_3 у зв`язку з наявністю спадкоємця першої черги за законом - дочки померлого ОСОБА_2 . Вважає, що оскаржувані актові записи про народження третьої особи ОСОБА_2 є незаконним і підлягають анулюванню по причині незаконного визначення батьківства.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам, визначеним статтями 175, 177 ЦПК України з наданням строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом не більше десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Копія вказаної ухвали була отримана ОСОБА_1 21 серпня 2019 року та 28 серпня 2019 року позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву з усуненими недоліками в порядку статті 185 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу від 30 серпня 2019 року про визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її позивачеві на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліки заяви, які були зазначені в ухвалі судді від 14 серпня 2019 року.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком місцевого суду погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Правилами статей 175-177 ЦПК України встановлено загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви та документів, що їх позивач повинен додати до позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції посилався на невідповідність її вимогам статтей 175, 177 ЦПК України, зокрема, відсутності належного обґрунтування позовних вимог до відповідача, а саме: позивачем не заначено в чому саме полягає порушення її прав з боку Шевченківського районного у м. Полтаві відділу РАЦС ГТУЮ у Полтавській області. Крім того, позивачем до позовної заяви не надано запису акту цивільного стану про народження від 28.02.1994 року та актового запису змін від 21.12.2017 року, які вона прохає анулювати.

Саме через невиконання позивачем вказаних вимог позовна заява ОСОБА_1 не була прийнята до розгляду судом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Своїми правами щодо предмета спору позивач, як учасник справи, розпоряджається на власний розсуд.

Норми статті 175 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви встановлюють вимогу щодо викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а визначення обставин справи, які підлягають встановленню та зібрання відповідних доказів відповідно до статті 189 ЦПК України є завданням підготовчого провадження.

Згідно положень частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо додаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Вбачається, що на виконання вимог ухвали від 14 серпня 2019 року позивач подала уточнену позовну заяву, в якій виклала обставини, на які посилалася в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також наголосила на неможливості подання до суду оспорюваних актів цивільного стану у зв`язку з їх відсутністю у позивача.

Відповідно до частин першої, третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом наведених норм права, повернення заяви з тих підстав, що позивач не виконав вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли він отримав відповідну ухвалу суду, але ухилився від виконання вимог, вказаних в ухвалі. Проте, якщо на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху, особа подає суду відповідне клопотання щодо зазначених в ухвалі недоліків, воно повинно бути вирішене з наведенням у процесуальному рішенні відповідних мотивів та висновків щодо такого клопотання. У разі, якщо суд дійде до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, він зобов`язаний продовжити процесуальний строк на усунення недоліків заяви.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України, статті 10 ЦПК України є частиною національного законодавства України та джерелом права, гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Надмірний формалізм у трактуванні національного законодавства згідно усталеної практики ЄСПЛ визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду.

Вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач в порядку статті 185 ЦПК України усунула зазначені в ухвалі від 14 серпня 2019 року недоліки позовної заяви, а формальна констатація судом факту невиконання цієї ухвали, як підстави повернення заяви позивачеві, не ґрунтується на вимогах закону та обставинах справи.

Недоліки, які не дають правових підстав для повернення позову, підлягають усуненню в інший процесуальний спосіб, а саме під час підготовчого провадження, у тому числі, шляхом остаточного визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню та зібрання відповідних доказів, що містять персональні дані третіх осіб та підпадають під захист права на повагу до приватного і сімейного життя й не можуть бути самостійно надані позивачем.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваної ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2019 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про анулювання акту цивільного стану та зобов`язання вчинити певні дії направити до Октябрського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна