ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1, заінтересована особа - Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання особи спадкоємцем четвертої черги спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання особи спадкоємцем четвертої черги спадкування /а.с.3-6/.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року відмовлено у відкритті провадження по справі суд залишив заяву без розгляду /а.с. 78/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вказаної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права /а.с.83-86/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції посилався на ч.4 ст.315 ЦПК України та виходив з того, що у справі порушуються права та інтереси інших осіб, а тому з заяви вбачається спір про право.

При цьому, зазначав про те, що територіальна громада Дніпровської міської ради висловила намір звернутись із позовом про визнання спадщини після смерті ОСОБА_2 відумерлою.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 За життя була власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємців після неї не залишилося. ОСОБА_1 зазначав, що проживав з ОСОБА_2 однією сім'єю, як чоловік та жінка, з вересня 2009р., а тому вважає себе спадкоємцем 4-х черги. Заявник звернувся 03.07.2018р. до приватного нотаріуса Дніпровського МНО Скосарєвої В.В. із заявою про прийняття спадщини. За його заявою про прийняття спадщини приватним нотаріусом Дніпровського МНО Скосарєвою В.В. заведена спадкова справа № 10/2018 (у спадковому реєстрі - № 62650965) /а.с. 20/. Проте заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю підтвердження факту проживання з померлою однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції помилково вважав, що на час розгляду даної справи існує спір про право, оскільки територіальна громада не є спадкоємцем після померлої ОСОБА_2 ані за заповітом ані за законом, судова колегія відхиляє.

Відомості про наявність у ОСОБА_2 спадкоємців матеріали справи не містять.

Відповідно до положень частини 1 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 мешкала за адресою: м. Дніпро, просп.Героїв, буд.12, кв.1072, то Дніпровська міська рада, як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, за наявності передбачених статтею 1277 ЦК України підстав, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Як було зазначено вище, ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту проживання його однією сім'єю з ОСОБА_2, оскільки це надасть йому право на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом.

Разом з тим, частиною 6 статтею 294 ЦПК України передбачено, що у разі , якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування немає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко І.Ю. Ткаченко