25.03.2019 227/1933/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.,

за участю

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів (ЄУНСС № 227/1933/18),-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача і просить стягнути з останнього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 5756,38 грн.

Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.10.2007 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину щомісячно з дня пред'явлення позову, а саме з 17.07.2007 року і до повноліття дитини. Відповідач вказане рішення суду виконував не в повному обсязі, у зв»язку з чим станом на 31.03.2018 року, у останнього утворилась заборгованість з виплати їй аліментів на утримання сина в розмірі 20883,76 грн, що підтверджується розрахунком головного державного виконавця від 29.03.2018 року. Посилаючись на ст.196 СК України, позивачка вважає, що у неї виникло право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За розрахунком позивача розмір неустойки за період з 01.12.2015 року по 31.03.2018 року, яку відповідач повинен їй сплатити становить 5756,38 грн.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі, з урахуванням його позиції, яка викладена в його відзиві на позовну заяву.

Відповідно до вимог ст..223 ЦПК України, суд вважав можливим розглядати справу без участі сторін, які не з»явились в судове засідання.

З пояснень відповідача, які він давав в судовому засіданні, яке відбулось 23.11.2018 року встановлено, що останній позов не визнає з підстав викладених у відзиві на позов(а.с.23-25).

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до відзиву відповідача на позовну заяву вбачається, що останній позовні вимоги не визнає, вважає, що у нього відсутня заборгованість за аліментними зобов»язаннями на користь ОСОБА_2, оскільки він щомісячно сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_5, що підтверджується наданими їм квитанціями. Вказує, що про існування заборгованості по аліментам він не знав, його ніхто не ознайомлював з інформацією щодо заборгованості по аліментах і довідка-розрахунок йому не вручалась державним виконавцем. Розрахунок заборгованості по аліментам, який міститься в довідці, яка міститься в матеріалах справи йому не зрозуміла, оскільки щомісячно він сплачував аліменти і надавав квитанції державному виконавцю. Крім того він вважає, що нараховані суми за аліментами за період, починаючи з липня 2017 року, нараховані неправомірно, оскільки згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.10.2017 року та виконавчого листа, з нього повинні стягувати аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в той час як державним виконавцем нараховувалися аліменти з урахуванням змін, внесених в Сімейний кодекс України в 2017 році, що на його думку є незаконним, оскільки державний виконавець повинен вести виконавче провадження виключно в рамках діючого рішення суду та відповідного виконавчого листа. Тому він вважає довідку-розрахунок, яка видана державним виконавцем 29.03.2018 року, неправомірною та неправильною. Враховуючи наведене зазначив, що вимоги позивача також є неправомірними, оскільки ґрунтуються на незаконній довідці-розрахунку державного виконавця.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.10.2017 року (справа № 2-3619-2007р) з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2007 року до його повноліття.

Згідно довідки-розрахунку № 14.27/22 від 29.03.2018 року, який зроблений головним державним виконавцем Добропільського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Мінтус К.С. вбачається, що заборгованість боржника ОСОБА_3 по виконавчому листу про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття станом на 31.07.2013 року відсутня, а заборгованість за період з 01.08.2013 року по 31.03.2018 року складає 20883,76 грн. Згідно вказаної довідки-розрахунку щомісячна заборгованість боржника за період з 01.08.2013 року по 31.03.2018 року складає:

2015 рік
грудень 2015 року436,50 грн

2016 рік
січень 2016 року436,50 грн
лютий 2016 року436,50 грн
березень 2016 року250,90 грн
червень 2016 року459,30 грн
вересень 2016 року459,30 грн
жовтень 2016 року459,30 грн
листопад 2016 року459,30 грн
грудень 2016 року491,10 грн

2017 рік
січень 2017 року40,67 грн
лютий 2017 року540,67 грн
березень 2017 року40,67 грн
квітень 2017 року40,67 грн
травень 2017 року540,67 грн
червень 2017 року40,67 грн
липень 2017 року1108,34 грн
серпень 2017 року1319,75 грн
вересень 2017 року1919,75 грн
жовтень 2017 року1382,00 грн
листопад 2017 року1982,00 грн
грудень 2017 року782,00 грн

2018 рік
січень 2018 року1982,00 грн
лютий 2018 року1382,00 грн
березень 2018 року1982,00 грн

З пояснень викладених в відзиві відповідача на позовну заяву встановлено, що відповідач позов не визнав, вважаючи, що дані, вказані у довідці - розрахунку ВДВС, яка надана позивачем, не відповідають дійсності, оскільки він щомісячно сплачував аліменти, на підтвердження чого надав суду квитанції, в якості доказів сплати ним аліментів.

Суд перевіривши розрахунок державного виконавця та надані відповідачем копії квитанцій (квитанції, які надані суду належної якості), якими останній підтверджував сплату аліментів, встановив, що всі надані відповідачем квитанції про сплату аліментів, в розрахунку державного виконавця, при розрахунку заборгованості були враховані.

Відповідно до ст..195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч.8 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Тобто, з наведених норм законодавства вбачається, що розмір заборгованості за аліментами визначається державним виконавцем, а в разі існування спору розмір заборгованості по аліментам вирішується судом, за заявою заінтересованої особи, тобто або стягувача або боржника.

При цьому суд зазначає, що діюче законодавство дозволяє заінтересованій особі, яка не згодна з розміром заборгованості по аліментам звернутися до суду:

1. в порядку, передбаченому ст..447 ЦПК України, якою передбачено право сторони виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи;

2. звернутися до суду з позовною заявою про визначення розміру заборгованості по аліментах, яка розглядається за правилами позовного провадження.

В своєму відзиві на позовну заяву відповідач фактично виявляє незгоду з діями державного виконавця щодо нарахованого йому розміру заборгованості по аліментам, що є, виходячи з вищевказаного, предметом розгляду скарги на дії державного виконавця за його заявою або предметом спору за його позовом про визначення заборгованості по аліментах.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні та в своєму відзиві на позов відповідач зазначав, що він не знав про існування вказаної довідки-розрахунку, оскільки довідка-розрахунок йому не вручалась державним виконавцем.

В той же час суд зазначає, що про існування вказаної довідки розрахунку заборгованості по аліментам від 29.03.2018 року № 14.27/22 відповідач ОСОБА_3 дізнався з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у цій справі від 14.06.2018 року та отримання копії позову та доданих до нього документів. Матеріалами справи підтверджується факт отримання зазначених документів відповідачем 23.06.2018 року (а.с.20).

Тобто, з наведеного вбачається, що ОСОБА_3 про існування довідки-розрахунку державного виконавця від 29.03.2018 року № 14.27/22 дізнався ще 23.06.2018 року, але з цього часу відповідач не виявив жодних намірів оскаржити згаданий розрахунок державного виконавця від 29.03.2018 року № 14.27/22 та не вимагав зупинення провадження, до вирішення ним питання щодо визначення розміру заборгованості по аліментах.

Будь-якого іншого розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем після 29.03.2018 року, відповідач суду не надавав.

Крім того слід зазначити, що суд, відповідно до ст.13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що станом на день розгляду даної цивільної справи, довідка-розрахунок державного виконавця від 29.03.2018 року № 14.27/22 є дійсною і підстав вважати, що в ній зазначені відомості, що не відповідають дійсності у суду не має.

Таким чином, судом встановлено, що станом на день розгляду справи у суді, заборгованість по аліментам у ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 існує в таких розмірах:

2015 рік
грудень 2015 року436,50 грн

2016 рік
січень 2016 року436,50 грн
лютий 2016 року436,50 грн
березень 2016 року250,90 грн
червень 2016 року459,30 грн
вересень 2016 року459,30 грн
жовтень 2016 року459,30 грн
листопад 2016 року459,30 грн
грудень 2016 року491,10 грн

2017 рік
січень 2017 року40,67 грн
лютий 2017 року540,67 грн
березень 2017 року40,67 грн
квітень 2017 року40,67 грн
травень 2017 року540,67 грн
червень 2017 року40,67 грн
липень 2017 року1108,34 грн
серпень 2017 року1319,75 грн
вересень 2017 року1919,75 грн
жовтень 2017 року1382,00 грн
листопад 2017 року1982,00 грн
грудень 2017 року782,00 грн

2018 рік
січень 2018 року1982,00 грн
лютий 2018 року1382,00 грн
березень 2018 року1982,00 грн

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_2 вбачається, що вона просить стягнути пеню в таких розмірах і за такий період:

Період нарахуванняСума боргувідсотокКількість днів простроченняСума неустойки (грн.)
2015 рік
грудень 2015 року436,50 грн131135,32

2016 рік
січень 2016 року436,50 грн131135,32
лютий 2016 року436,50 грн128122,22
березень 2016 року250,90 грн13177,78
червень 2016 року459,30 грн130137,79
вересень 2016 року459,30 грн130137,79
жовтень 2016 року459,30 грн131142,38
листопад 2016 року459,30 грн130137,79
грудень 2016 року491,10 грн131152,24

2017 рік
січень 2017 року40,67 грн13112,60
лютий 2017 року540,67 грн128151,39
березень 2017 року40,67 грн13112,6
квітень 2017 року40,67 грн13012,2
травень 2017 року540,67 грн131167,6
червень 2017 року40,67 грн13012,2
липень 2017 року1108,34 грн131343,59
серпень 2017 року1319,75 грн131428,42
вересень 2017 року1919,75 грн130575,93
жовтень 2017 року1382,00 грн131428,42
листопад 2017 року1982,00 грн130594,6
грудень 2017 року782,00 грн131242,42

2018 рік
січень 2018 року1982,00 грн131614,42
лютий 2018 року1382,00 грн128386,96
березень 2018 року1982,00 грн131614,42
ВСЬОГО 5756,38

Статтею 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Вивчивши розрахунок пені позивача, враховуючи норми ч.1 ст.196 СК України, суд вважає, що розрахунок є вірним.

Суд погоджується з розрахунок пені, наданим позивачем, оскільки цей розрахунок здійснений у відповідності до вимог діючого законодавства.

З розрахунку пені, зроблений позивачем, вбачається, що її розмір становить 5756,38 грн, що не перевищує 100 відсотків заборгованості, яка за період з грудня 2015 по березень 2018 року (включно) складає, згідно довідки державного виконавця (а.с.2-3), складає 18972,56 грн.

Згідно до ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідач зазначаючи в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні та у відзиві на позов про те, що на його утриманні знаходиться жінка ОСОБА_6, неповнолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. його батьки- пенсіонери мати ОСОБА_8, 1958 року народженн, батько ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3. які потребують його піклування та матеріальної допомоги, належних та допустимих доказів цих обставин суду взагалі не надав.

Суду не було надано доказів того, що ОСОБА_8 Рудольфіна та ОСОБА_9 є батьками відповідача. Також суду не надано доказів того, що вказані особи, а саме дружина, батьки потребують матеріальної допомоги відповідача (не надано інформація щодо їх доходів).

Крім того, відповідач вказуючи на те, що він здійснює матеріальну допомогу батькам взагалі не надав суду доказів, які б підтверджували його матеріальний стан.

Що стосується наданої відповідачем ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23.08.2018 року, то слід зазначити, що вказаною ухвалою вирішувалося питання щодо визнання дій державного виконавця незаконними в частині винесення ним таки постанов:

постанови державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04 березня 2018 року «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання»,

постанови державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04 березня 2018 року «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії»,

постанови державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04 березня 2018 року «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами»,

постанови державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04 березня 2018 року «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України»

постанови державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 29 березня 2018 року «Про арешт коштів боржника».

Але, вказаною ухвалою суду не були визнанні незаконними дії державного виконавця при нарахуванні розміру заборгованості по аліментам станом на 29.03.2018 року за період з 01.08.2013 року по 31.03.2018 року.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Беручи до уваги, що позовні вимоги судом задовольняються в повному обсязі, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 704,80 грн., оскільки позивачці було відстрочено сплату судового збору до винесення судового рішення у справі (а.с.16).

Керуючись ст.ст.180, 196, ст.ст. 13, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2015 року по 31.03.2018 року включно в сумі 5756,38 грн (пять тисяч сімсот пятдесят шість гривень 38 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 15 березня 2019 року. Повний текст рішення буде складено 25 березня 2019 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

15.03.2019