Ухвала

28 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 755/14426/18

провадження № 61-18493ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Федченка Віталія Васильовича на постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 20 квітня 2017 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір страхування транспортних засобів № 41362 , за яким ПрАТ «Європейський страховий альянс» зобов`язалося відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля FORD MONDEO, д.н.з. НОМЕР_2 .

9 квітня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля FORD MONDEO, д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , якого постановою Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2018 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Виплата страхового відшкодування за вказаною ДТП склала 148 200,00 грн. Підтвердженням факту оплати ремонтних робіт та факту проведення ремонтних робіт на СТО є платіжні доручення та акти виконаних робіт.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» згідно полісу АМ/1818982, за яким ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000,00 грн, розмір франшизи складає 0 грн.

Позивачем направлено претензію до ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» з вимогою сплатити ПрАТ «Європейський страховий альянс» в порядку регресу завдану майнову шкоду у межах ліміту його відповідальності у розмірі 100 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача, як особи безпосередньо винної у ДТП, різницю між завданою шкодою та лімітом відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» згідно умов полісу у розмірі 48 200,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року у задоволенні позову ПрАТ «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» задоволено. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Європейський страховий альянс» відшкодування у сумі 48 200,00 грн, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4 405 грн, а всього 52 605,00 грн.

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Федченко В. В. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року та залишити в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника заявника необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення у відшкодування збитків у порядку регресу коштів в сумі 48 200,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалені у малозначній справі, а отже, не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Верховний Суд додатково роз`яснює заявнику, відповідно до пункту третього частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», право на подання заяви про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Федченка Віталія Васильовича на постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров