ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5214/19
Провадження № 2/362/2507/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові заяву акціонерного товариства «Кредобанк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року АТ «Кредобанк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в якому просило стягнути солідарно суму заборгованості за Кредитним договором №014 від 22.02.2006 року у розмірі 144 470, 87 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 110 138, 08 грн.; заборгованості за відсотками 23 065, 22 грн.; заборгованості за пенею 11 267, 57 грн.

Одночасно з позовною заявою, до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить в якості забезпечення позову накласти арешт на майно ОСОБА_3 , а саме: транспортний засіб марки RENAULT, модель MASTER, 2016 року випуску, об`єм двигуна 2299 куб. см., дата реєстрації 21.03.2019 pоку; квартира (ціла частина), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 30,8 кв.м.; житлова площа: 16,00 кв.м.; форма власності: приватна; договір міни №1-237, виданий державним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Бойко О.О. від 21.03.2013 року на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №1054263 від 21.03.2013 року; квартира (ціла частина), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; загальна площа: 54,8 кв.м.; житлова площа: 29,9 кв.м.; форма власності: приватна 1/1; договір дарування №2-374 від 24.01.1997 року.

Заява про забезпечення позову обґрунтована ризиком того, що відповідач може не виконати рішення суду у разі задоволення позову.

В заяві про забезпечення позову позивач стверджує, що відповідачами не виконуються зобов`язання за кредитним договором та станом на 30 липня 2019 року вони мають заборгованість яка становить 144 470, 87 грн.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, при цьому забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені у ст. 152 ЦПК України, при цьому, згідно з ч.3 зазначеної статті, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідав предмету позову.

Перелік видів забезпечення позову, наведений у ч.1 ст. 152 ЦПК України, не є вичерпним, у зв`язку з чим, за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, однак з урахуванням обмежень, встановлених у ч.4 зазначеної статті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника), покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справи № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

При цьому наявність самого по собі позову про стягнення заборгованостів жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири та автомобіль, розпоряджатись ними законним власникам з огляду на те, що право власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на ці квартири та автомобіль позивачем не оспорюється.

Крім того, позивач в заяві про забезпечення позову вказує, що вартість майна на яке він просить накласти арешт становить приблизно 410 000 гривень, що значно перевищує розмір заборгованості за Кредитним договором №014 від 22.02.2006 р. а саме 144 470, 87 грн.

Також, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Що також узгоджується з висновком постанови Верховного Суду від 21 листопада 2018 року №752/6255/18.

Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги, що представником позивача в заяві про забезпечення позову викладені припущення щодо невиконання відповідачем в майбутньому рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, які не підтверджуються об`єктивними та належними доказами, виходячи, при цьому, із заявлених позивачем позовних вимог про забезпечення позову, суд вважає, що обраний позивачем захід забезпечення позову не є співмірним із заявленою позивачем вимогою про забезпечення позову, більш того, відсутні об`єктивні підстави, за наявності яких невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, на підставі чого, заява представника позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 81, 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви акціонерного товариства «Кредобанк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15 денний строк з дня оголошення ухвали, особами, які брали участь у справі але не були присутні під час оголошення ухвали - в цей же строк з часу одержання копії цієї ухвали.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко