532/412/19
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2019 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Мороз Т.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Руль М.І.,

секретаря судового засідання Крейс О.М.,

розглянувши в залі суду м. Кобеляки в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області , Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі: Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 11.08.2015 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження по факту знищення посадовими особами поштових відділень в с. Бутенки, с. Дрижина Гребля, с. Вільховатка Кобеляцького району Полтавської області протягом березня-червня 2005 року судових повісток. В даному кримінальному провадженні він є потерпілим. Досудове розслідування триває протягом трьох років, однак слідчим не проведено всього обсягу необхідних слідчих дій, не встановлено осіб, причетних до вчинення даного злочину, жодній особі не повідомлено про підозру, органом досудового розслідування порушені розумні строки розгляду кримінального провадження. Також відсутня і інформація щодо розгляду його клопотань про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Дані обставини спричиняють йому значну моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та негативних переживаннях внаслідок порушення його прав, яке триває протягом 42 місяців, насторозі, тривозі, зниженому настої, нервозності та дратівливості. Посилаючись на ст.ст. 1174, 1176 ЦК України прохає стягнути з Держава України в особі Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області, Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету завдану моральну шкоду в розмірі 175266 грн. Розмір заподіяної йому моральної шкоди ним визначена з урахуванням Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та ч.1 ст. 8 ЦК України.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в режимі відеоконференції з Державною установою «Полтавська установа виконання покарань №23» в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.05.2019 до участі в справі залучено як співвідповідача Головне управління Національної поліції в Полтавській області.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16.04.2019 до участі в справі залучено як співвідповідача прокуратуру Полтавської області.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19.06.2019 до участі в справі залучено як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів слідчого Лукича Олександра Володимировича.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.08.2019 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Руль М.І. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та прохали їх задовольнити. ОСОБА_1 зазначив, що досудове розслідування даного кримінального провадження, в якому він є потерпілим, розслідується з 11.08.2015 року, однак по ньому не проводяться жодні слідчі дії. Слідчим дане кримінальне провадження було закрито, однак постанова про його закриття була скасована. Він змушений заявляти клопотання про проведення слідчих (розшукових ) дій, однак за чотири роки не було проведено жодної слідчої дії, що свідчить про бездіяльність слідчого, за що він був відсторонений від розслідування даної справи. Результатом цього є заподіяна йому моральна шкода, яку він зазнав, оскільки змушений витрачати свій час на написання клопотань, скарг, та доводити бездіяльність слідчого, це призводить до його душевних страждань, переживаннях.

Представники відповідачів: Кобеляцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, причини неявки суд не повідомили.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору слідчий Лукич О.В, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суд не повідомив.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області надало суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, що не було доведено позивачем, а доводи щодо спричинення моральної шкоди, викладені у позовній заяві є безпідставними і нічим не доведеними. Також ОСОБА_1 не надано жодного доказу, який би міг підтвердити сам факт спричинення йому моральної шкоди та жодних доказів обґрунтування заявленого розміру відшкодування. Крім того, визнання процесуальних рішень слідчого протиправними не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки оскарження ОСОБА_3 О ОСОБА_4 дій слідчого в порядку КПК є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функції досудового розслідування в порядку кримінального судочинства і це не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи. У задоволенні позову прохали відмовити.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Руль М.І., дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 00000281, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 11.08.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що посадовими особами поштових відділень в с. Бутенки, с. Дрижина Гребля, с. Вільховатка Кобеляцького району протягом березня-червня 2005 року знищені судові повістки на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які надійшли з Апеляційного суду Полтавської області. Правова кваліфікація ч.1 ст 357 К України.

В даному кримінальному провадженні позивач ОСОБА_1 є потерпілим.

Постановою слідчого СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській облсті Лукич О.В. кримінальне провадження закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України та складу будь-якого іншого кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Постановою прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Карпенко В.В. постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано, матеріали кримінального провадження направлено для подальшої організації досудового розслідування.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 3 ЦПК України 2004 року).

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Умовою відповідальності є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). За загальним правилом, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Відповідальність без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює опреативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першої ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті і така шкода відшкодовується на загальних підставах.

Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що оскільки підставою для відшкодування шкоди позивач зазначає бездіяльність слідчого в частині неналежного виконання своїх обов`язків та довготривале здійсненням досудового розслідування кримінального провадження № 0000281, то відсутні спеціальні підстави для застосування ст. 1176 ЦК України.

Разом з тим, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1167, 1174 ЦК України.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 6-440-цс16.

За змістом ч. 6 ст. 1176 ЦК України вказана шкода відшкодовується на загальних підставах, що передбачає наявність складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

ОСОБА_1 обґрунтовував вимоги щодо відшкодування моральної шкоди тривалою бездіяльністю відповідача, що полягає у не проведенні жодної слідчої дії, вважаючи процесуальні рішення слідчого ОСОБА_2 незаконними з огляду на їх скасування прокурором.

Суд приходить до висновку, що позивачем не доведені обставини, які, з огляду на зміст ст.ст.1166, 1167, 1174, 1176 ЦК України та змісту його позовних вимог, свідчили б про наявність підстав для задоволення позову.

Оскарження позивачем до суду прийнятих процесуальних рішень органом досудового розслідування під час кримінального провадження в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства.

Реалізація такого механізму оскарження постанов слідчого у розумінні статті 23ЦК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 641/2328/17.

Матеріали справи не містять доказів про те, що посадовими особами органу досудового розслідування вчинено будь-які протиправні дії стосовно ОСОБА_1 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000281. Натомість з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчими клопотання ОСОБА_1 задовольняються, направляються відповідні запити з метою встановлення певної інформації, даються доручення на проведення слідчих (розшукових) дій. Також матеріалами кримінального провадження спростовуються твердження позивача щодо ненадання йому кримінального провадження н ознайомлення, оскільки згідно протоколу ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 05.04.2019 позивач ОСОБА_1 ознайомлений з кримінальним провадженням в повному обсязі без обмежень в часі (а.с.108-112 КП№0000281)

Матеріали справи не містять як висновків компетентних органів прокуратури відповідно до вимог ст.308КПК України так і судових рішень щодо недотримання слідчим розумних строків, і якими б встановлено факт невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків під час досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні, та притягнення цих осіб до відповідальності, передбаченої чинним законодавством.

Доводи ОСОБА_1 про те, що слідчий ОСОБА_10 відсторонений від розслідування кримінального провадження в зв`язку з неналежним його розслідуванням та притягненням його до дисциплінарної відповідальності, згідно листа Кобеляцької місцевої прокуратури від 15.05.2019 № 147с-07 суд вважає необґрунтованими, оскільки даним листом лише проінформовано позивача про те, що Кобеляцькою місцевою прокуратурою ініційовано питання про відсторонення слідчого ОСОБА_2 від розслідування даного кримінального провадження. Відсутні відомості щодо визнання дії працівника відповідача неправомірними чи протиправними,а тому позивачем не доведено належними та допустимим доказами факту заподіяння йому моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань, яких він міг зазнати у зв`язку з процесуальними рішення слідчого, тому правові підстави, передбачені статтями 1167, 1174, 1176 ЦК України, для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність вищевказаних обставин.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом із тим на підтвердження своїх вимог позивачем зазначено лише перелік обставин, які, на його думку, свідчать про незаконність дій(бездіяльність) органів досудового розслідування, незаконність яких у встановленому законом порядку встановлена не була.

Тому враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 12, 259, 263 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кобеляцького районного суду Полтавської області.

Повний текст рішення складено 25.10.2019.

Суддя