КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 759/17234/18

провадження № 22-ц/824/9273/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Мельника Я.С.
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2019 року /суддя Сенько М.Ф./

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 114 957 грн. 33 коп. заборгованості за кредитним договором. /а.с. 3/

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. /а.с. 54-55/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Крилова О.Л. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2019 року, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема не надано оцінки строку дії кредитної картки. Вказує, що відповідно до цього договору, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк погашення кредиту, перебіг строку позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Звертає увагу, що оскільки строк дії картки встановлено до 31.01.2017 року, а з позовом банк звернувся до суду 24.10.2018 року, строк позовної давності не пропущено, а тому судом першої інстанції помилково відмовлено у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

ОСОБА_1 подала до суду пояснення та додаткові пояснення, у яких посилалась на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки останній платіж за кредитним договором вона здійснила 21.10.2013 року, з кінця квітня 2014 року припинила користуватися карткою, банк із позовом звернувся лише 24.10.2018 року, а отже пропустив трирічний строк позовної давності.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 12.01.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до якого перший надав, а друга отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 5 000 грн. на картковий рахунок на умовах, визначених Анкетою-заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови), Правил користування банківською карткою, Тарифів банку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. /а.с. 9/

Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов, позичальник взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов, при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

За п. 2.1.1.12.6.1. Умов, у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., позичальник сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором, станом на 31.08.2018 року виникла заборгованість в сумі 209 079 грн. 67 коп., що складається із заборгованості: за кредитом - 4 654,93 грн.; за відсотками - 198 979, 71 грн.; за пенею - 5 445, 03 грн. /а.с. 5-8/

19.11.2018 року ОСОБА_1 подано заяву про застосування строку позовної давності. /а.с. 51-52/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 4 ст. 267 ЦК України, відповідно до якої підставою для відмови у позові є сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Встановивши, що відповідач припинила користуватись карткою, а відповідно виконувати зобов'язання за договором, з кінця квітня 2014 року, позивач звернувся із позовом лише 24.10.2018 року, до даного спору застосовується загальний строк позовної давності у три роки, переривання якого не встановлено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог із вказаних підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки строк дії картки встановлено до 31.01.2017 року, а з позовом банк звернувся до суду 24.10.2018 року, строк позовної давності не пропущено, а тому судом першої інстанції помилково відмовлено у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності, колегією суддів не приймаються до уваги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач припинила користуватись карткою, а відповідно виконувати зобов`язання за договором, з кінця квітня 2014 року, на що вказують незмінні сальдо поточної та простроченої заборгованості за кредитом.

Зарахування позивачем платежів на погашення заборгованості за кредитом з травня 2014 року не можуть свідчити про визнання відповідачем заборгованості за кредитом, оскільки є незначними по відношенню до загального розміру заборгованості на час здійснення платежів та такими, що були списані АТ КБ «Приватбанк» з іншого рахунку відповідача без її волевиявлення автоматично.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності /ст. 257 ЦК України/ щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки /ст.. 361 ЦК України/, а не закінченням строку дії договору.

Оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитним договором припинилось, то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року № 14-131цс19.

Таким чином, позивач пропустив строк позовної давності, звернувшись лише 24.10.2018 року до суду першої інстанції із вимогами до відповідача, а отже доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2019 року- залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: