Дата документу 27.03.2019 Справа № 325/1340/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/730/19 Головуючий у 1-й інстанції: Пантилус О.П.
Є.У.№ 325/1340/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Кулабухова І.С.,

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_5, третя особа: Приазовська районна державна адміністрація Запорізької області про поділ житлового будинку в натурі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 на рішення Приазовський районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ будинку в натурі, який в ході розгляду справи доповнювала і уточнювала. Зазначала, що сторони є співвласниками житлового будинку № 16, розташованого по вулиці Квітковій, в смт. Приазовське, Приазовського району, Запорізької області, їм з дочкою належить по ј частці житлового будинку, частка відповідача становить Ѕ відповідно. Посилаючись на те, що між сторонами існує спір про порядок користування будинком, просила суд на підставі ч.3 ст.358 ЦК України розділити будинок в натурі, виділивши їх і малолітній дочці у користування 43/100 часток будинку, а саме приміщення 1/8, площею 14,8 кв.м, приміщення 1-7, площею 6,61 кв.м, приміщення 1-6, площею 7,27 кв.м, сарай Б-1, гараж В-1, вбиральня №1, частину огорожі №3, частину водогону №4, а також зобовязати ОСОБА_5 сплатити грошову компенсацію у розмірі 24 722грн. за різницю у 14/100 часток, відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1733грн. та 5 000 грн. за проведення судової будівельної експертизи.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2018 року відмовлено у задоволені позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за визначеним у висновку експерта єдиним варіантом розподілу будинку необхідно провести низку будівельних робіт з переобладнання приміщень, улаштуванням перетинків, перенесенням дверних і віконних прорізів, облаштуванням квартир окремими мережами водопостачання, електропостачання, газопостачання та каналізації. Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що визначені експертом будівельні роботи не передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування, а також відсутні технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки, тощо. У наданий судом першої інстанції строк відповідні висновки позивачем суду не надані.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_3 зазначає, що висновок експерта про можливість поділити будинок в натурі складено з урахуванням будівельних норм і правил, а відсутність будівельно-архітектурного дозволу на переобладнання будинку не є підставою для відмови у поділі будинку в натурі.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_5 не надходив.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку, який вони успадкували після смерті ОСОБА_6. Позивачці ОСОБА_3 і її малолітній дочці ОСОБА_4 належить по ј частці, частка відповідача становить Ѕ. Фактично в будинку проживає позивачка разом з малолітньою дитиною, між сторонами існує спір про порядок користування нерухомістю.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2344 від 13.02.2018р. з урахуванням вартості будівель та споруд, вимог нормативних документів, діючих на території України в галузі будівництва, розробити та надати на розгляд суду варіанти поділу житлового будинку №16 по вул. Квіткова в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області в натурі по Ѕ частині не видається за можливе.

Враховуючи розміщення приміщень та їх площі в житловому будинку, розташування житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці, вимоги нормативних документів, на розгляд суду пропонується варіант розподілу вказаного житлового будинку з відступом від ідеальних часток співвласників та розрахунком грошової компенсації, а саме: співвласнику І пропонується приміщень по житловому будинку та надвірних спорудах вартістю 148565,00 грн., що складає 43/100 частини всього домоволодіння, а співвласнику ІІ пропонується приміщень по житловому будинку та надвірних споруд вартістю 198009,00 грн., що складає 57/100 частини всього домоволодіння. Грошову компенсацію необхідно виплатити співвласнику II на користь співвласника І у розмірі 24722,00 грн.

За визначеним у висновку експерта єдиним варіантом розподілу житлового будинку співвласнику І пропонується квартира № 1 (жовтий маркер), а саме по житловому будинку: приміщення 1-8 площею 14,80 м2,1-7 площею 6,61м2,1-6 площею 7,27м2, частина 1-9 площею 0,4м2, частина 1-5 площею 1,23м2, загальною площею 30,31м2 і вартістю 71668,00грн. (30,31*2364,50); по надвірним будівлям: сарай літ. «Б-1» - 15864 грн.; льох літ. «Пг» під літ. «Б-1» - 2896 грн.; гараж літ. «В-1» - 47527 грн., вбиральня літ. «№1» - 7802 грн.; частина огорожі літ. «№3» -1923,50грн.; частина водогіну літ. «№4» - 884,50грн., загальною вартістю 76897,00грн. Всього, співвласнику І пропонується приміщень по житловому будинку та надвірних спорудах вартістю 148565,00 грн., що менш ніж покладено на ідеальну частку в 1/2 частини на 24722,00 грн., та складає 43/100 частини всього домоволодіння.

Співвласнику ІІ пропонується квартира № 2 (зелений маркер), а саме по житловому будинку: приміщення 1-2 площею 3,91м2, частина 1-5 площею 6,67м2, частина 1-9 площею 11,23 м2, загальною площею 21,81м2 і вартістю 51570,00грн.; по надвірним будівлям: веранда літ. «а-1» - 21778 грн.; господарська прибудова літ. «А1-1» - 121853 грн.; частина огорожі літ. «№3» -1923,50грн.; частина водогону літ. «№4» - 884,50грн., загальною вартістю 146439,00грн. Всього, співвласнику II пропонується приміщень по житловому будинку та надвірних споруд вартістю 198009,00грн., що більш ніж покладено на ідеальну частку в Ѕ частини на 24722,00грн., та складає 57/100 частини всього домоволодіння.

Грошову компенсацію необхідно виплатити співвласнику II на користь співвласника 1 у розмірі 24722,00грн.

Для даного варіанту розподілу житлового будинку, згідно висновку експертизи, необхідно провести такі переобладнання (11 пунктів): в приміщенні 1-7 улаштувати перетинок з дверним прорізом, обладнавши таким чином коридор площею 3,0м2 та санвузол площею 3,3 м2; для входу в квартиру №1 в приміщенні 1-7 замість віконного прорізу влаштувати дверний; перенести дверний отвір в приміщення 1-7 у бік новоутвореного коридору площею 3,0м2; закласти дверний проріз між приміщеннями 1-6 та 1-9, 1-1 та В-1; улаштувати дверний отвір між новоутвореним коридором площею 3,0м2 та приміщенням 1-6; перетинок між приміщеннями 1-5 та 1-6 перенести у бік приміщення 1-5 на 0,49м, улаштувавши таким чином кухню площею 8,5м2 та санвузол площею 6,67м2; перетинок між приміщеннями 1-8 та 1-9 перенести у бік приміщення 1-9 на 0,1м, улаштувавши таким чином кімнату площею 15,2м2 та кухню площею 11,23 м2; демонтувати перетинок між приміщеннями 1-3 та 1-4, улаштувавши таким чином кімнату площею 18,4м2; входи до будинку обладнати подвійними дверима; горищне приміщення розділити згідно варіанту розподілу житлового будинку з улаштуванням окремих входів до нього; квартиру №1 та №2 обладнати окремими мережами водопостачання, електропостачання, газопостачання та каналізації.

За поясненнями експерта ОСОБА_7, наданими в суді апеляційної інстанції, зазначені у експертному висновку переобладнання можливі тільки із втручанням в несучі конструкції, оскільки передбачають для входу в квартиру №1 в приміщенні 1-7 замість віконного прорізу влаштування дверного прорізу, обладнання будинку окремими мережами водопостачання, електропостачання, газопостачання та каналізації.

Визначення спільної часткової власності наведене в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке становить єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (частина друга статті 364 ЦК України).

Частиною другою статті 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (частина перша статті 183 ЦК України).

Системний аналіз статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, тому суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 1622/16834/12 (касаційне провадження № 61-4936св18).

Втручання у право власності може бути виправдним згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці ЄСПЛ якщо воно здійснено: з метою урегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності, виплатою належної компенсації.

Звертаючись до суду з позовом про виділ у натурі частки із майна, позивач повинен довести (обґрунтувати) технічну можливість виділити частку, що зазвичай підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи, який за своєю змістовною сутністю може замінювати висновок компетентних органів, на які покладено функції у сфері контролю за порядком і безпекою здійснення будівництва.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Відповідно до положень статті 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування жилого будинку необхідне лише у випадку втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування у іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнанням визначається улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

У справі, що переглядається, апеляційним судом зясовано, що передбачені у висновку експерта роботи передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування, отже відповідно до ст.152 ЖК України такі роботи потребують отримання документів, що дають право на їх виконання.

Судом апеляційної інстанції позивачці надавався час для отримання відповідних дозвільних документів, справа неодноразово відкладалася розглядом, проте вимоги ст.152 ЖК України позивачем не виконані, дозвіл на виконання будівельних робіт (реконструкції), який надається інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, при наявності дозволу виконкому, газового господарства і держпожінспекції суду не наданий.

Відсутність дозволу на виконання будівельних робіт (реконструкції), який надається інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, дозволу виконкому, газового господарства і держпожінспекції унеможливлює поділ будинку в натурі, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно статті 375 ЦП К України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст.374,375,382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанов складено і підписано 28 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: