КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4762/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - адвоката Танащука МаксимаВолодимировича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою,

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 грудня 2007 року між нею та відповідачем було укладено Договір поруки №019-2914/840-0558-Р/1 за яким позивач, як поручитель зобов'язувався перед відповідачем відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору № 019-2914/840-0558 від 07 грудня 2007 року.

Вказує на те, що між відповідачем та третьою особою було укладено додаткові угоди від 01 червня 2009 року, 25 червня 2009 року, 15 червня 2011 року, за змістом яких збільшено обсяг відповідальності боржника.

Згоди позивача як поручителя на збільшення обсягу зобов'язань отримано не було, а тому її порука є припиненою на підставі ч.1 ст.559 ЦК України.

Крім того, вважає, що її порука припинена на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

Так, досудову вимогу про наявну заборгованість від 07 грудня 2007 року за №019-2914/840-0558-Р/1 відповідачем направлено за адресою фактичного місця проживання позивача, що зазначена у договорі поруки: АДРЕСА_1, хоча на той момент позивач виїхала на постійне місце проживання до м. Києва.

За адресою її місця проживання, зареєстрованій у встановленому законом порядку, що зазначена у договорі поруки таку вимогу Банком взагалі не направлялась

Просила суд, визнати поруку такою, що припинена за Договором поруки №019-2914/840-0558-Р/1 від 07 грудня 2007 року, за Додатковою угодою від 25 червня 2009 року до Договору поруки №019-2914/840-0558-Р/1 від 07 грудня 2007 року та за Договором поруки б/н від 29 червня 2011 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Універсал Банк» через свого представника подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовувало тим, що з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором №019-2914/840-0558 від 07 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено 07 грудня 2007 року договір поруки №019-2914/840-0558-Р/1.

Пунктом 1.1 Договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 з усіх її зобов'язань перед Кредитором, що виникли з кредитного договору №019-2914/840-0558 від 07 грудня 2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

25 червня 2009 року було укладено Додаткову угоду до Договору поруки №019-2914/840-0558-Р/1 від 07 грудня 2007 року, згідно з якою позивач підтвердив, що ознайомлений зі змінами, які внесені до кредитного договору №019-2914/840-0558 від 07 грудня 2007 року додатковою угодою б/н від 25 червня 2009 року.

Згідно з п.2.1 цієї Додаткової угоди, поручитель підтвердила правомірність нарахування процентів за користування кредитом у період з 15 липня 2008 року по 25 червня 2009 року у наступному розмірі: базова відсоткова ставка 13,45% річних, підвищена відсоткова ставка - 40,35%.

Тобто, підписанням даної додаткової угоди поручитель фактично схвалила як зміст додаткової угоди від 25 червня 2009 року, що укладений між кредитором та позичальником, так і не заперечила щодо правильності нарахування відсотків за додатковою угодою до кредитного договору від 01 червня 2009 року.

29 червня 2011 року між Банком та поручителем було укладено новий договір поруки, згідно з умовами якого поручитель ознайомилась та погодилася з усіма змінами у зобов'язанні позичальника, викладеними в додатковій угоді до кредитного договору від 29 червня 2011 року, в якій ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 домовилися внести зміни до договору, виклавши текст Договору у новій редакції.

Просило, скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 подала відзив, який обґрунтовувала тим, що п.1.1.3 Додаткової угоди б/н від 01 червня 2009 року передбачено, що з 25 червня 2009 року по 31 травня 2010 року включно, позичальник зобов'язується сплачувати кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: процентна ставка 13,45% річних.

Розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору.

За користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 40,35%.

Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника.

Тобто, вказаний період з 25 червня 2009 року по 31 травня 2010 року з нарахуванням відсотків у розмірі 13,45 та 40,35 згідно Додаткової угоди б/н від 01 червня 2009 року не передбачений та не зазначений в умовах Додаткової угоди від 25 червня 2009 року до Договору поруки №019-2914/840-0558-Р/1 від 07 грудня 2007 року, ні в Додатковій угоді від 29 червня 2011 року, з чого слідує, що Відповідач міг застосувати не погоджену із поручителем процентну ставку та не погоджені умови сплати щомісячних платежів до всієї простроченої суми основного боргу.

Крім того, Додаткова угода від 25 червня 2009 року до Договору поруки №019-2914/840-0558-Р/1 від 07 грудня 2007 року та Додаткова угода б/н від 01 червня 2009 року за твердженням відповідача містять різні періоди нарахувань, які відрізняються від тих, що зазначені в договорах, що є намаганням введенням суд в оману.

Оскільки Додаткова угода від 25 червня 2009 року до Договору поруки №019-2914/840-0558-Р/1 від 07 грудня 2007 року та Додаткова угода б/н від 01 червня 2009 року містять період в тому числі з 25 червня 2009 року по 31 травня 2010 року, але з нарахуванням різних відсоткових ставок.

Тобто, у період з 01 червня 2009 року по 25 червня 2009 року, відповідач застосував процентну ставку у розмірі 13,45 та 40,35 згідно Додаткової угоди б/н від 01 червня 2009 року, яка не зазначена у Додатковій угоді від 25 червня 2009 року до Договору поруки №019-2914/840-0558-Р/1 від 07 грудня 2007 року, що спричинило збільшення обсягу відповідальності, нарахування збільшеної заборгованості та відповідно відсотків.

Тому твердження відповідача про виникнення нових цивільно-правових відносин за додатковою угодою від 29 червня 2011 року не відповідають дійсності у період дії правовідносин, а саме з 01 червня 2009 року по 25 червня 2009 року, за умовами Додаткової угоди б/н від 01 червня 2009 року.

Оскільки умови Додаткової угоди від 25 червня 2009 року до договору поруки №019-2914/840-0558-Р/1 від 07 грудня 2007 року не розповсюджувалися на період з 01 червня 2009 року по 25 червня 2009 року, оскільки на той період вона ще не була укладена.

Просила апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 грудня 2007 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», укладено кредитний договір №019-2914/840-0558, за умовами якого ОСОБА_4 було надано кредит у сумі 48000 доларів США, який вона зобов'язалась повернути в строк до 01 грудня 2027 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,45% річних.

07 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір поруки №019-2914/840-0558-Р/1, за умовами якого позивач зобов'язалась відповідати перед відповідачем за невиконання третьою особою своїх зобов'язань за кредитним договором.

01 червня 2009 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Універсал Банк» укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору №019-2914/840-0558 від 07 грудня 2007 року, відповідно до якої змінено розмір процентів за користування кредитом: з 01 червня 2009 року по 24 червня 2009 року базова процентна ставка встановлено в розмірі 8,53% річних, підвищена процентна ставка 40,35%; з 25 червня 2009 року по 31 травня 2010 року базова процентна ставка встановлено в розмірі 13,45% річних, підвищена процентна ставка 40,35%.

25 червня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору №019-2914/840-0558 від 07 грудня 2007 року, відповідно до якої змінено розмір процентів за користування кредитом: з 25 червня 2009 року по 31 травня 2010 року базова процентна ставка встановлено в розмірі 8,53% річних, підвищена процентна ставка 16,53%; з 01 червня 2010 року по 31 травня 2015 року базову процентну ставку встановлено у вищевказаному розмірі, збільшеному на 5,9% річних, підвищену процентну ставку у вищевказаному розмірі, збільшеному на 5,9% річних; а з 01 червня 2015 року базову процентну ставку встановлено у вищевказаному розмірі, збільшеному на 4,92% річних, підвищену процентну ставку у вищевказаному розмірі, збільшеному на 4,92% річних.

25 червня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду б/н до договору поруки №019-2914/840-0558-Р/1 від 07 грудня 2007 року, відповідно до якої позивач підтвердив, що ознайомлений зі змінами, які внесені до кредитного договору №019-2914/840-0558 від 07 грудня 2007 року додатковою угоду б/н від 25 червня 2009 року.

Згідно п. 2.1. цієї Додаткової угоди, поручитель підтвердила правомірність нарахування процентів за користування кредитом у період з 15 липня 2008 року по 25 червня 2009 року у наступному розмірі: базова процентна ставка - 13,45% річних, підвищена процентна ставка 40,35% .

Тобто, підписанням даної Додаткової угоди поручитель фактично схвалила як зміст додаткової угоди від 25 червня 2009 року, що укладений між кредитором та позичальником, так і не заперечила щодо правильності нарахування відсотків за додатковою угодою до кредитного договору від 01 червня 2009 року.

15 червня 2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Універсал Банк» було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору №019-2914/840-0558 від 07 грудня 2007 року, відповідно до якої змінено розмір процентів за користування кредитом: з 15 червня 2011 року по 28 червня 2011 року базова процентна ставка встановлено в розмірі 4,61% річних, підвищена процентна ставка 46,32%; з 29 червня 2011 року по 14 червня 2012 року базову процентну ставку встановлено у розмірі 15,44% річних, підвищену відсоткову ставку у розмірі 46,32% річних.

29 червня 2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Універсал Банк» було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору №019-2914/840-0558 від 07 грудня 2007 року, відповідно до якої змінено розмір процентів за користування кредитом: з 29 червня 2011 року по 14 червня 2012 року базова процентна ставка встановлено в розмірі 4,61% річних, підвищена процентна ставка 12,61%; з 15 червня 2012 року базову процентну ставку встановлено у вищевказаному розмірі, збільшеному на 10,83% річних, підвищену процентну ставку у вищевказаному розмірі, збільшеному на 10,83% річних.

29 червня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір поруки б/н від 29 червня 2011 року, згідно умов якого поручитель ознайомилась та погодилась з усіма змінами у зобов'язанні позичальника, викладеними в додатковій угоді до кредитного договору від 29 червня 2011 року.

30 грудня 2014 року відповідачем спрямовано позивачу вимогу про наявність поточної заборгованості у розмірі 40 875,82 доларів США та необхідність її задоволення поручителем.

Дану вимогу направлено на адресу місця проживання позивача, зареєстровану у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2, яку зазначено також в якості адреси для листування у Договорі поруки від 29 червня 2011 року.

Відповідно до п.5.11 цього Договору, листування між Сторонами за цим Договором здійснюється шляхом направлення або надання однією Стороною відповідних повідомлень іншій Стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі 6 цього Договору, якщо сторони не повідомили одна одну про іншу адресу для листування. Підтвердженням факту відправлення повідомлення є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення.

У додатковій угоді до кредитного договору від 15 червня 2011 року, Банк та позичальник дійшли згоди про збільшення розміру відсотків за користування кредитом у період з 15 червня 2011 року по 28 червня 2011 року: базова процентна ставка встановлено в розмірі 4,61% річних, підвищена процентна ставка 46,32%.

При цьому, попередньо Додатковою угодою від 25 червня 2009 року на цей період розмір процентної ставки складав 14,43% (базова процентна ставка 8,53 + 5,9), а підвищеної відсоткової ставки - 22,43% (базова підвищена процентна ставка - 16,53+5,9).

Умови Додаткової угоди від 25 червня 2009 року та зміна зобов'язання боржника, що відбулась у зв'язку з її укладенням, погоджені з поручителем 25 червня 2009 року шляхом укладання додаткової угоди б/н до договору поруки №019-2914/840-0558-Р/1 від 07 грудня 2007 року.

Умови ж Додаткової угоди до Кредитного договору від 15 червня 2011 року з поручителем погоджені не були, хоча в період з 15 червня 2011 року по 28 червня 2011 року банком та позичальником погоджено збільшення розміру підвищеної процентної ставки, порівняно з тими, що обумовлювались сторонами цієї Додаткової угоди раніше.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку зі зміною зобов'язання позичальника ОСОБА_4 за кредитним договором без згоди поручителя ОСОБА_3, внаслідок чого збільшено обсяг відповідальності останньої, її порука є припиненою з підстав, що визначені ч.1 ст.559 ЦК України.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилами ч.1,2 ст.553 ЦК України, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Згідно із ч.1 ст.651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.653 ЦК України, у разі зміни договору, зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

За змістом ч.1 ст.654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки умови Додаткової угоди до Кредитного договору від 15 червня 2011 року з поручителем погоджені не були, хоча в період з 15 червня 2011 року по 28 червня 2011 року ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 погоджено збільшення розміру підвищеної процентної ставки, порівняно з тими, що обумовлювались сторонами цієї Додаткової угоди раніше.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - адвоката Танащука МаксимаВолодимировича залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 21 березня 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба