Справа № 653/3770/18
Провадження № 2/653/106/19
РІШЕННЯ

іменем України

"14" березня 2019 р. м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.,

за участю секретаря Волвенко А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Волна» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 із позовом до публічного акціонерного товариства «Волна» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 1980 року ОСОБА_1 працювала та була членом колгоспу «Волна революції», де проробила до пенсії. 20 квітня 1993 року колгосп був реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство «Хвиля революції», а з 23 травня 1996 року на базі КСГП створено Закрите акціонерне товариство «Волна».

У жовтні 1980 року за згодою виконавчого комітету Червонопрапорної сільської ради вона вселилася до будинку № 21 по вул. Гагаріна. у селі Червонопрапорне, де мешкає до теперішнього часу. Вказує, що це один з декілька житлових будинків у селі Червонопрапорне та селі Ясна Поляна Генічеського району, які були забудовані

колгоспом «Волна революції» наприкінці 70-х початку 80-х років минулого сторіччя для постійного мешкання там своїх членів колгоспу. З моменту вселення до вказаного житлового будинку вона постійно, впродовж 38 років, сплачує комунальні платежі, податок за землю до виконкому Червонопрапорної сільської ради, та проживає у ньому. Пояснює, що право власності на цей будинок не має, хоча робила внески до каси колгоспу за будинок, але заключити договір купівлі продажу не встигла у звязку з ліквідацією колгоспу.

Так, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з 1980 року відкрито та з дозволу сільської ради, на законних підставах, як колишній член колгоспу та КГСП «Хвиля революції», безперервно володіє вказаним житловим будинком, вважає, що має право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю, що й просить визнати суд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, з огляду на обставини, викладені в ньому.

Представник відповідача - публічного акціонерного товариства «Волна» в судовому засіданні був відсутнім. Ним надано письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову, з огляду на безпідставність таких вимог, так як право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за ПАТ «Волна».

Суд, заслухавши думку позивача та її представника, свідків, дослідивши письмове заперечення відповідача та докази по справі, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15 грудня 1980 року працювала та була членом колгоспу «Волна революції», де проробила до 26 квітня 2001 року, що підтверджується копією її трудової книги.

20 квітня 1993 року колгосп був реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство «Хвиля революції», а з 23 травня 1996 року на базі КСГП створено Закрите акціонерне товариство «Волна», що підтверджується копією установчого договору та довідкою, виданою ЗАТ «Волна».

З довідок, виданих виконавчим комітетом Червонської сільської ради 11 червня 2018 року та 26 червня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає у буд. 21 по вул. Гагаріна у с. Червонопрапорне (наразі Червоне), Генічеського району Херсонської області з 1980 року по теперішній час та за ній значиться земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,21 га.

Дані обставини підтверджується також поясненнями допитанних в судовму засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Також судом встановлено, що вказаний житловий будинок на балансі Червонської сільської ради не перебуває.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюютьсязагальними положеннями ОСОБА_4 24 ЦК України, що регулює питання набуття права власності.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин.

Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, тобто наявність законного обєкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння.

Згідно п.п. 9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Водночас Верховний Суд в своїх рішеннях, зокрема постанові від 29 березня 2018 року у справі №175/4741/16 неодноразово висловлював правову позицію, згідно якої давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Водночас, як встановлено в судовому засіданні, спірний будинок має власника ПАТ «Волна», що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з реєстру прав власності на нерухоме майно, отриманими на запит суду.

Відповідно до вказаних відомостей, власником буд. № 21 по вул. Гагаріна у с. Червоне, площею 2100 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності, серії САВ 519826, виданого Червонопрапорною сільською радою є ПАТ (на момент отримання свідоцтва - ЗАТ) «Волна» - (номер запису про право власності: 25972239).

Як вбачається з реєстраційної справи, спірний будинок входив в перелік обєктів житлового фонду ЗАТ «Волна» та перебуває на балансі підприємства, про що було відомо позивачу, що підтверджується поясненнями самої ОСОБА_1, та, зокрема, наданим її представником повідомленням від підприємства, де ПАТ «Волна» повідомляє ОСОБА_1 про те, що нею не було зареєстровано право власності на спірний будинок, тому їй необхідно сплатити заборгованість та в подальшому зайнятись оформленням документів для приватизації будинку або сплачувати оренду за проживання.

Суд критично відноситься до посилання позивача на те, що вона робила внески до каси колгоспу за будинок, оскільки це не підтверджується ніякими доказами, а єдина квитанція до прибуткового ордеру вказує на прийняття вже ЗАТ «Волна» від ОСОБА_1 квартплати.

Аналіз досліджених доказів дає підстави вважати, що право власності на буд. № 21 по вул. Гагаріна у с. Червоне не може бути набуте на підставі набувальної давністі, оскільки він має власника, який був достеменно відомий ОСОБА_1, яка, зокрема, й володіє будинком за волею власника. Крім того, такий власник не відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та заперечує проти задоволення позовних вимог.

Таким чином, в задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Волна» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Волна» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 25 березня 2019 року.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_5