ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/539/19
провадження № 2/691/435/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань Йосипенко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городищенської міської ради району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним, у порядку набувальної давності, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Білінкіна Т.В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, зазначивши, що позивачеві належить 1/2 частина спірного будинку. Інша 1/2 частина будинку належить ОСОБА_2 . Як відомо позивачеві, остання не проживає у будинку з 2006 року, місце її перебування не відомо, він взагалі з нею не зустрічався. Позивач добросовісно і відкрито користується частиною житлового будинку, що належить ОСОБА_2 , більше 13 років. Здійснює догляд за будинком та земельною ділянкою, утримує його, сплачує комунальні платежі. Інших осіб, які мали б право на вказану частину будинку, не встановлено, а тому просили визнати за позивачем право власності за набувальною давністю.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила.

Представник Городищенської міської ради у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 11.10.2016, ОСОБА_1 прийняв у дар 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,10 га.

Дана обставина підтверджена інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.10.2016.

У вище зазначеному будинку, відповідно до записів внесених до домової книги, ОСОБА_1 зареєстрований з 14.09.2017. Окрім нього, у вказаному будинку, з 31.10.2018 зареєстровані члени його сім`ї ОСОБА_3 і ОСОБА_4

За довідкою КП «Черкаське ООБТІ» Городищенський виробничий відділок № 403 від 16.10.2019, станом на 01.01.2013, по даних БТІ, по АДРЕСА_1 у АДРЕСА_1 Черкаської АДРЕСА_2 , 1/2 частина будинку дійсно належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування посвідченого Городищенською держнотконторою від 22.09.1961 № 2195.

Згідно ст.ст. 325, 328 ЦК України, суб`єктами права власності є фізичні і юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова), відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У судовому засіданні позивач повідомив, що проживає у вказаному будинку з 2006 року. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння майном. Позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження свого володіння вказаним майном із зазначеного часу.

Натомість, матеріали справи містять докази про набуття частини будинку позивачем у власність лише 11.10.2016 та лише 31.10.2018 зареєстровано місце проживання позивача у даному житлі.

Крім того, як вбачається з наданого позивачем технічного паспорта на житловий будинок, він складає дві окремі квартири в одному будинку. Тобто будинок є не одним цілим житлом із кількома власниками, а маються два окремі житлові приміщення, які розділені суцільною стіною та мають два окремі входи.

Позивачем не надано суду доказів, що він користувався іншою частиною будинку (іншою квартирою), яка належить ОСОБА_2

Сам позивач у абзаці 1 позовної заяви вказує на те, що він користувався за усною домовленістю лише 1/2 частиною будинку, що належала ОСОБА_5 , тобто він самостійно спростовує свої ж доводи про володіння частиною майна, що належить ОСОБА_2 .

У відповідності до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд не приймає визнання позову відповідачем Городищенською міською радою, оскільки таке визнання позову суперечить вимогам закону.

Враховуючи вище викладені обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами.

Керуючись ст. 325, 328, 344 ЦК України, ст. ст. 4, 11-13, 81, 206, 258, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд, -

в и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городищенської міської ради району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, через суд першої інстанції, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 25.10.2019.

Суддя Л. В. Подорога