Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2-о/279/127/19
Справа № 279/4089/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/4089/19 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють від власного імені та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Посольсьство Російської Федерації про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулись до суду із заявою в якій просять встановити факт вимушеного переселення у жовтні 2015 року з окупованої території Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України.

Свою заяву мотивували тим, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Народичі Народицького району Житомирської області. 02.06.2011 ІНФОРМАЦІЯ_1 одружилась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с.Нікішине Шахтарського району Донецької області. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом вони проживали та були зареєстровані в АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. У жовтні 2015 року вони всією сім`єю були вимушені переміститись з місця постійного проживання на тимчасово окупованій території Донецької області до м.Коростень Житомирської області, про що свідчить довідка про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2015 року № та № НОМЕР_1 .

На даний час фактичним місцем проживання є 2 АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою від 22.11.2018 року №567, виданої ОСОБА_1 , та довідкою №568 виданою ОСОБА_3 .. Вказані довідки видано безстроково, відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та діє безстроково. Як загальновідомо, у кінці лютого на початку березня 2014 року перекинуті з Російської Федерації війська без розпізнавальних знаків окупували Кримський півострів. З цього моменту фактично розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України. Протягом травня 2014 року самозвані лідери "ДНР" та ЛНР" у неконституційний спосіб провели фіктивні референдуми про відокремлення цих нелегітимних утворень від України. До початку цих подій вони почувалися повноправним громадянами своєї країни, мали налагоджений побут, друзів , вели звичайний спосіб життя. У березні 2014 роки вони помітили суттєві зміни в регіоні, коли органи державної влади були захоплені силовим шляхом проросійськи налаштованими особами. Після вказаних подій на захоплених будівлях адміністративного значення почали з`являтися прапори окупаційної адміністрації РФ на території Донецької області. З часом почали з"являтись невідомі озброєні особи, одягнені у військову форму без розпізнавальних знаків, а згодом почала пересуватись російська військова техніка, встановлено блокпости, де перевіряли документи, вели патрулювання, зупиняли і обшукували машини, грабували їх. Все це значно погіршило емоційний стан мирних громадян, які й без того відчували страх і незахищеність. У кінці липня 2014 року розпочались активні бойові дії. Період з серпня 2014 року по січень 2015 року постійно відбувались обстріли. Місто піддавалось обстрілам зх декількох напрямків цілодобово, через що вони вимушені були переховуватись в підвалах та бомбосховищах. Ці обставини призвели до неможливості подальшого проживання в м.Дебальцево Донецької області оскільки вони були дуже налякані, постійно хвилювались за життя та здоров`я дітей, тому у жовтні 2015 року вимушені були переміститись з окупованої території до м.Коростеня Житомирської області. Після переїзду їх матеріальне становище значно погіршилось, вони втратили своє майно, налагоджений побут, надію на повернення додому та вільне спілкування з друзями і родичами, тобто можливість планувати своє життя. Вважають, що внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено цілу низку прав і свобод, передбачених Конвенцією "Про захист прав людини та основоположних свобод" від 4 листопада 1950 року, Протоколом (Перший протокол) до цієї Конвенції від 20 березня 1952 року та Протоколом №4 до цієї Конвенції від 16 вересня 1963 року, зокрема: право на життя, право на свободу та повагу до честі і гідності, право на свободу і особисту недоторканість, право на повагу до приватного і сімейного життя, право на свободу думки, совісті і релігії. Просять встановити юридичний факт, що вимушене переселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у жовтні 2015 року з окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України; Встановити юридичний факт, що вимушене переселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у жовтні 2015 року з окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується повідомленнями про отримання судових викликів.

Заявники направили суду заяви в якій просять розгляд справи проводити у їх відсутність, заяву задовольнити.

Причини неявки представників заінтересованих осіб не відомі.

За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянами України, що стверджується паспортами серії НОМЕР_2 , виданого Комінтернівським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 26.06.2001 року, серії НОМЕР_3 виданого Шахтарським РВ УМВС Уклаїни в Донецькій області. з 30.12.2003 року значаться зареєстрованими по АДРЕСА_1 . Вказане житлове приміщення належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.11.2003 року. Заявники є подружжям, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 виданого 02.06.2001 року, копія якого наявна в справі. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 20.10.2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради видані довідки № та № про взяття ОСОБА_1 , разом з неповнолітніми дітьми , та ОСОБА_2 на облік як внутрішньо переміщеної особи із зазначенням фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

22.11.2018 року вказаним управлінням видано довідки №567 та №568 про взяття заявників на облік як внутрішньо переміщеної особи із зазначенням фактичного місця за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до частини першої ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що підставами внутрішнього переміщення осіб на території України зокрема може бути: збройний конфлікт, тимчасова окупація, повсюдні прояви насильства та надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Участині першій статті 4, частині першій статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, визначених ст.12 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 цього Закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» затверджено порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Встановлена форма довідки не передбачає внесення відомостей про причину переміщення особи з місця свого постійного проживання.

Згідно статті 4 Конвенції про захист цивільного населення під час війни особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Частиною четвертою статті 2 Закону України від 18.01.2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули вказаного Закону датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15.04.2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян і правовий режим на тимчасово окупованій території України, а саме: 20 лютого 2014 року.

Цілями державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях є, зокрема, захист прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб ( стаття 4 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітут України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»).

Таким чином, вказаний Закон визначає, які права можуть виникнути в особи, щодо якої встановлено юридичний факт, про який просить заявник та гарантії держави щодо захисту прав, свобод і законних інтересів фізичних осіб.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 124 Конституції України делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 року №9-зп вказано, що частину другу ста.124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У Рішенні Конституційного Суду України від 7.05.2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) вказано, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. ОСОБА_7 саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої ст.55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право, а за змістом частини другої ст.64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

Встановлення для заявників факту, що має юридичне значення, а саме: що переселення з м.Дебальцево Донецької області відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області, можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між переселенням осіб із зони проведення бойових дій на сході України та військовою агресією Російської Федерації.

Вищезазначений юридичний факт заявниками доведено, заінтересованими у справі особами не оспорений, що є підставою для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76 - 89, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 315, 319, 352, 354, Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт вимушеного переселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у жовтні 2015 року з окупованої території Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України.

Встановити факт вимушеного переселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у жовтні 2015 року з окупованої території Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 26.06.2001 року;

Заявник : ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданого Шахтарським РВ УМВС Уклаїни в Донецькій області.

Заінтересована особа: Міністерство соціальної політики України, місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул.Еспланадна, 8/10, ;

Заінтересована особа : Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в Україні, місце знаходження: 03049, м.Київ, Повітрофлотський проспект, 27.

Суддя: