УХВАЛА

23 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 200/12642/17
провадження № 61-7682св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач військова частина НОМЕР_1 ,
третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 2001 року вона перебуває на військовій службі. Відповідно до договору найму службового житлового приміщення у військовому містечку від 20 листопада 2012 року № 76, укладеного між нею та відповідачем, вона є наймачем квартири АДРЕСА_1 . Разом із нею зареєстровані члени її сім`ї.
Зазначала, що забезпечення квартири електро-, водопостачанням та нарахування за комунальні послуги здійснюється відповідачем.
Із червня 2013 року відповідач при нарахуванні оплати за спожиту нею електроенергію та через відсутність договору на постачання електричної енергії застосовує тариф «для юридичних осіб», що призвело до виникнення у неї заборгованості за використану електроенергію в сумі 22 731,01 грн. Вважає, що вона є споживачем електроенергії за категорією «населення».
Просила суд визнати незаконними дії відповідача з нарахування їй у період з червня 2013 року по травень 2016 року згідно особового рахунку № НОМЕР_2 оплати за використану електроенергію, виходячи з тарифів на електроенергію для юридичних осіб, та зобов`язати відповідача перерахувати заборгованість, виходячи з тарифів на електроенергію, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що відпускається населенню, яке проживає в житлових будинках (у тому числі в житлових будинках готельного типу та гуртожитках), обладнаних у встановленому порядку кухонними електроплитами (у тому числі в сільській місцевості).
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року у складі судді Женеску Е. В. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконними дії військової частини НОМЕР_1 з нарахування ОСОБА_1 у період з червня 2013 року до травня 2016 року згідно особового рахунку № НОМЕР_2 оплати за використану електроенергію, виходячи з тарифів на електроенергію для юридичних осіб.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 заборгованість згідно особового рахунку № НОМЕР_2 оплати за використану електроенергію за період з червня 2013 року до травня 2016 року, виходячи з тарифів на електроенергію, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що відпускається населенню, яке проживає в житлових будинках (у тому числі в житлових будинках готельного типу та гуртожитках), обладнаних у встановленому порядку кухонними електроплитами (у тому числі в сільській місцевості).
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції виходив із того, що позивачу з червня 2013 року відповідач нараховує оплату за спожиту електроенергію за тарифами, встановленими для юридичних осіб. При цьому, відповідач не надав будь-якого обґрунтування та доказів правомірності своїх дій щодо нарахування оплати за такими тарифами.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Апеляційний суд виходив із того, що позивач обрала неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, оскільки предметом та підставами заявленого позову є усунення порушення прав споживача шляхом перерахунку заборгованості оплати за використану електричну енергію у відповідний період. Саме по собі нарахування відповідачем заборгованості за спожиту електричну енергію не дає підстав для висновку про порушення прав позивача.
Не погодившись з таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, вирішуючи спір, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки не врахував, що відповідач вже ініціював звернення до суду про стягнення вартості наданих послуг з постачання електричної енергії за підвищеними тарифами, а тому між сторонами наявний спір.
Крім того, пославшись на неналежно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, апеляційний суд не перевірив, чи є по суті позовних вимог правильними висновки суду першої інстанції.
Військова частина НОМЕР_1 подала відзив, у якому просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Витребувано з Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська зазначену справу.
Вивчивши матеріали справи та касаційного провадження, виявлено, що провадження за касаційною скаргою відкрито помилково, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 червня 2018 року вказану справу визнано малозначною.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
З урахуванням наведеного, оскільки Верховним Судом відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, касаційне провадження необхідно закрити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії закрити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

В. І. Журавель Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук