Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 404/4750/16-ц

провадження № 61-28369св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2017 року у складі судді Галагана О. В. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 липня 2017 року у складі колегії суддів: Письменного О. А., Єгорової С. М., Дуковського О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк»в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 26 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ВАТ «ВіЕйБі Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 250 тис. грн, зі сплатою 18 % річних, з кінцевим терміном повернення - 26 березня 2018 року. 26 листопада 2008 року між банком та відповідачем було укладено додаткову угоду про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами до 24,5 % річних.

Унаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за указаним кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 13 травня 2016 року становить 718 694 грн 09 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 237 496 грн, заборгованість за процентами - 447 845 грн 22 коп., комісія - 16 тис. грн, пеня - 17 252 грн 87 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 вересня 2010 року стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 308 583 грн 22 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 237 496 грн, заборгованість за процентами - 71 087 грн 22 коп.

Різниця не стягнутої суми заборгованості за указаним кредитним договором становить 410 110 грн 87 коп., з яких: 376 758 грн - заборгованість за процентами, 16 100 грн - заборгованість за комісією та 17 252 грн 87 коп. - пеня.

Ураховуючи викладене, ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» просило суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за указаним кредитним договором у розмірі 410 110 грн 87 коп.

Короткий змістрішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2017 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк», 166 154 грн 97 коп. - заборгованості за процентами, 6 300 грн - заборгованості по комісії, 16 068 грн 24 коп. - заборгованості по штрафу/пені за несвоєчасне погашення кредиту. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 вересня 2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконано, тому кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами, комісії та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення. Станом на 13 травня 2016 року заборгованість за кредитом становить: 376 758 грн - заборгованість за процентами, 16 100 грн - заборгованість по комісії та 17 252 грн 87 коп. - заборгованість зі штрафу/пені за несвоєчасне погашення кредиту. 31 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності. Отже, усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, стягнуто до дати повернення позики, але в межах позовної давності. Позовні вимоги про стягнення процентів та комісії підлягають задоволенню за період з 22 липня 2013 року, тобто у межах трирічного строку, а вимоги щодо стягнення пені за період з 22 липня 2015 року в межах річного строку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» відхилено. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2017 року залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції щодо стягнення процентів та комісії за період з 22 липня 2013 року, тобто у межах трирічного строку, а вимоги щодо стягнення пені за період з 22 липня 2015 року в межах річного строку є законними та обґрунтованими, оскільки відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати указані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову про стягнення заборгованості у розмірі 410 110 грн 87 коп.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильнимзастосуванням норм чинного законодавства. Зазначало про те, що факт надання кредитних коштів та порушення ОСОБА_1 умов указаного кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та процентів встановлено рішенням суду. Посилалось на те, що задоволення судом першої інстанції заяви відповідача про застосування позовної давності є безпідставним та необґрунтованим. Станом на 13 травня 2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 відповідно до розрахунку заборгованості становить 718 694 грн 09 коп. Таким чином, різниця не стягнутої суми заборгованості склала 410 110 грн 87 коп. Відповідачем не спростовано указаний розрахунок заборгованості.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

ОСОБА_1 судові рішення першої та апеляційної інстанцій не оскаржив, тому судові рішення переглядаються у межах доводів касаційної скарги банку. Крім того, ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначено про те, що з оскаржуваними судовими рішеннями він погодився.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано зКіровського районного суду м. Кіровограда зазначену цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року справу за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому заявник посилався на те, що касаційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки у разі заявлення стороною у спорі про застосування позовної давності, усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до дати повернення позики, але в межах позовної давності.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26 березня 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 250 тис. грн, зі сплатою 18 % річних, з кінцевим терміном повернення - 26 березня 2018 року.

Згідно додаткової угоди від 26 листопада 2008 року, укладеної між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 , пункт 1.4. указаного кредитного договору викладено в наступній редакції: за користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 24,5 % річних.

Загальна сума заборгованості відповідача перед банком за указаним кредитним договором станом на 13 травня 2016 року становить 718 694 грн 09 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 237 496 грн, заборгованість за процентами - 447 845 грн 22 коп., комісія - 16 тис. грн, пеня - 17 252 грн 87 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 15-16).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 вересня 2010 року стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 308 583 грн 22 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 237 496 грн, проценти за користування кредитом - 71 087 грн 22 коп. (а.с. 20-21).

Під час розгляду справи відповідач подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с. 58-59).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволенню не підлягає.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Однак, в разі заявлення стороною у спорі про застосування строків позовної давності, усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до дати повернення позики, але в межах позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 цього кодексу встановлено, що для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи межі доводів касаційної скарги, поданої позивачем, та межі його позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, з урахуванням положень частин першої та другої статті 400 ЦПК України, Верховний Суд погоджується з висновками судів про задоволення позовних вимог банку про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у межах позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

Посилання касаційної скарги на те, що розрахунок заборгованості за указаним кредитним договором, наданий банком, відповідачем не спростований є безпідставними, оскільки суди при визначенні суми заборгованості до стягнення правильно застосували норми матеріального права щодо позовної давності.

Доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, неповне з`ясування судами обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права при їх ухваленні не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишити без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2017 року

та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович