Постанова

Іменем України

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 576/439/18

провадження № 61-40932св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2018 року у складі судді Колодяжного А. О. та постанову апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2018 року у складі колегії суддів: Собини О. І., Ткачука С. С., Хвостика С. Г.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»; банк), правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»; банк), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк обґрунтовував вимоги тим, що 18 вересня 2013 року між ним і ОСОБА_2 укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку (далі - Умови та Правила), на підставі якої останній отримав кредит у сумі 5 000 грн у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку з терміном, що відповідає строку її дії.

Позичальник належним чином не виконував узятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 15 лютого 2018 року становить 12 153 грн 97 коп., із яких: 2 595 грн 86 коп. - тіло кредиту, 3 878 грн 48 коп. - заборгованість за відсотками, 4 624 грн 68 коп. - пеня, а також 500 грн - штраф (фіксована частина) і 554 грн 95 коп. - штраф (відсоткова складова).

Ураховуючи наведене, банк просив стягнути з відповідача борг у вищевказаному розмірі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 18 вересня 2013 року у сумі 2 854 грн 43 коп.

В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд вважав доведеним факт неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, що є підставою для стягнення з нього кредитної заборгованості.

При цьому суд зазначив, що Умови та Правила, на які посилався банк при поданні позову, не є частиною кредитного договору, оскільки не підписані позичальником.

У зв`язку з тим, що анкета-заява не містить умов щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені та штрафів, суд вважав доцільним стягнути на користь банку лише тіло кредиту (2 595 грн 86 коп.) та відсотки, розмір яких визначений на рівні облікової ставки Національного банку України, (258 грн 57 коп.).

Відсотки розраховані за період із 18 травня 2017 року до 15 лютого 2018 року.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2018 року заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2018 року змінено в частині розміру заборгованості за відсотками за користування кредитом і викладено абзац 2 резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3290 грн. 17 коп. яка складається із: 2595 грн. 86 коп. заборгованості за кредитом, 694 грн. 31 коп. заборгованості за процентами.».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд визнав обґрунтованими висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення тіла кредиту та відсотків за ставкою, передбаченою частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Разом із тим апеляційний суд не погодився із визначенням судом першої інстанції періоду, за який повинні нараховуватися відсотки, та алгоритмом розрахунку, зазначивши, що відсотки мають бути стягнуті за період із 20 липня 2016 року до 01 травня 2017 року у збільшеному розмірі - 694 грн 31 коп.

Короткий зміст касаційної скарги

У липні 2018 року до суду касаційної інстанції від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення в частині зменшення розміру відсотків (у порівнянні із заявленим розміром у позові), відмови у стягненні штрафів і пені, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідач рішення та постанову судів попередніх інстанцій в касаційному порядку не оскаржив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції на підставі підпункту а пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що при розгляді даної справи суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин.

Суди не врахували тієї обставини, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, позичальник підтвердив факт ознайомлення з ними та надав згоду на їх обов`язковість для нього.

Зазначене свідчить про наявність підстав для достягнення відсотків за користування кредитом, стягнення штрафів і пені у розмірах, визначених Умовами та Правилами.

Обставини справи

Суди встановили, що 18 вересня 2013 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, на підставі якої йому видано кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 5 000 грн.

Надані представником АТ КБ «ПриватБанк» витяги з Умов та Правил і Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не містять підпису позичальника.

Станом на 15 лютого 2018 року сума заборгованості за кредитним договором від 18 вересня 2013 року становить 12 153 грн 97 коп., із яких: 2 595 грн 86 коп. - тіло кредиту, 3 878 грн 48 коп. - заборгованість за відсотками, 4 624 грн 68 коп. - пеня, а також 500 - штраф (фіксована частина), 554 грн 95 коп. - штраф (відсоткова складова).

Вказані обставини стали підставою даного позову.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з відмовою судів попередніх інстанцій у стягненні частини відсотків, пені та штрафів, тому оскаржені судові рішення підлягають касаційному перегляду лише в цій частині.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржених судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що правила частини першої статті 634 ЦК України неможливо застосувати до спірних правовідносин, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У заяві позичальника від 18 вересня 2013 року відсоткова ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і відсотків за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18 вересня 2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме вищевказаний Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що зазначені документи на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у передбачених у цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

У зв`язку з наведеним колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у стягненні відсотків, пені та штрафів за кредитним договором у розмірах, визначених Умовами та Правилами, на які посилався позивач при поданні даного позову як на підставу своїх вимог, оскільки вони не містять підпису позичальника.

Аргументи касаційної скарги на законність та обґрунтованість рішень судів в оскарженій частині не впливають, їхніх висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Висновки за наслідками розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність залишення задоволення касаційної скарги, а рішення та постанови судів попередніх інстанцій в оскарженій частині - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2018 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову апеляційного суду Сумської області від 23 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення відсотків, штрафів та пені залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. І. Журавель Н. О. Антоненко М. М. Русинчук