печерський районний суд міста києва
Справа № 236/1057/19-ц
УХВАЛА

19 квітня 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва Новак Р.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на його користь: заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 7541,32 грн.; суму винагороди за підсумком роботи за 2016 рік 2038,66 грн.; середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 117547,02 грн.; суму компенсації у розмірі 1286,11 грн. відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159; моральну шкоди 5000,00 грн.

Перевіривши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, встановлено наступне.

Так, позовна заява повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (далі- Закону) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду який міститься в п. 58 постанови від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічні позиції містяться в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 12.11.2018 у справі №243/9881/17 та в постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №6-1121цс1.

Згідно пп. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви в ній містяться вимоги майнового характеру, а саме, відшкодування суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 117547,02 грн. Однак, позивачем до позову не додано квитанцію про сплату судового збору, який виходячи з ціни позову за майнову вимогу складає 1175,47 грн., що не відповідає нормам чинного законодавства.

Відтак, позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України її слід залишити без руху з вказаних вище підстав та надати позивачеві строк для усунення недоліків, протягом десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі невиконання вимог ухвали суду, заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175-177, 185, 258-259, 260-261, 293-294, 353 ЦПК України суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення грошових коштів - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачеві право протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути виявлені недоліки, шляхом подання заяви з додержанням вимог встановлених ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Новак