РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Сікорська Я.А.,

за участю представника позивача Черевко Н.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 Ю.В ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченої при звільненні вихідної допомоги та процентів за користування чужими грошовими коштами, -

В С Т А Н О В И В :

22.12.2018 року позивач ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 у якому просив стягнути з відповідача суму вихідної допомоги сплаченої при звільненні у розмірі 8787, 60 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 78,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ОСОБА_1 працював на посаді доцента кафедри економіки підприємства ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет». Наказом від 26.06.2017 року № 343/3 з 28.08.2017 року змінено розмір ставок ряду працівників навчального закладу, в тому числі і ставки відповідача з 1,0 до 0,25. Внаслідок відмови від продовження роботи із зміною істотних умов праці, наказом від 15.08.2017 року № 446/3 відповідача звільнено з роботи за п. 6 ст. 36 КЗпП України з 28.08.2017 року. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення невиплаченої допомоги на оздоровлення у повному обсязі. Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 20.09.2018 р. зазначене рішення суду 1-ї інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: - скасовано наказ ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» №446/3 від 15.08.2017 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади доцента кафедри економіки підприємства; - поновлено ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри економіки підприємства з 28.08.2017 року; - стягнуто з ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 117 314,46 грн.; невиплачену допомогу на оздоровлення при наданні щорічних відпусток за 2013 - 2014 роки в сумі 4 371,00 гри. та витрати на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн. та судовий збір в сумі 4 800,00 грн. Наказом ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 03.10.2018 року № 616/3 Відповідача поновлено на роботі з 28.08.2017 року. Позивач, посилаючись на положення статті 1212 ЦК України просив задовольнити позов.

Ухвалою від 28.01.2019 року відкрито провадження у справі.

До початку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме: стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти фактично отриманої при звільнені вихідної допомоги розмірі 8787, 60 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 78,00 грн., а також стягнутих коштів за виконавчим провадженням № 57476246 в сумі 87985,85 грн. за вирахуванням податків та зборів, в обґрунтування якої зазначив, що 22.10.2018 року державним виконавцем Корабельного РВ ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області було відкрито виконавче провадження № 57476246. З метою недопущення блокування рахунку закладу вищої освіти органом ДВС для списання коштів у примусовому порядку кошти за рішенням апеляційного суду було сплачено в повному обсязі в порядку примусового виконання рішень уповноважених органів згідно Закону України «Про виконавче провадження» на депозитний рахунок Корабельного РВ ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області, за вирахуванням податків та зборів. За результатами розгляду касаційної скарги ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» 20.02.2019 року Перша судова палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду України винесла постанову, якою - змінено постанову Апеляційного суду Херсонської області від 20.09.18 року в частині стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_1 ; - стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29 328,61 грн.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із його необґрунтованістю (а.с. 68-70).

Представник позивача Черевко Н.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданій до суду позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Берьозка Ю.В. в судовому засідання проти позову заперечували з підстав викладених у наданому до суду відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Наказом Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» №446/3 від 15.08.2017 року (п.1.4) ОСОБА_1 , який є доцентом кафедри економіки підприємства ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на 1,0 ставки звільнено з 28.08.2017 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці за п.6 ст. 36 КЗпП України (а.с. 8).

Рішенням Херсонського міського суду херсонської області від 20.06.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення невиплаченої допомоги на оздоровлення у повному обсязі

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 20.09.2018 року рішення Херсонського міського суду херсонської області від 20.06.2018 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: - скасовано наказ ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» №446/3 від 15.08.2017 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади доцента кафедри економіки підприємства; - поновлено ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри економіки підприємства з 28.08.2017 року; - стягнуто з ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 117 314,46 грн.; невиплачену допомогу на оздоровлення при наданні щорічних відпусток за 2013 - 2014 роки в сумі 4 371,00 гри. та витрати на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн. та судовий збір в сумі 4 800,00 грн. (а.с. 71-74).

Наказом Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» №616/3 від 03.10.2019 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді доцента кафедри економіки підприємства та фінансів з 28.10.2018 року (а.с. 12).

22.10.2019 року постановою державного виконавця Корабельного районного відділу ДВС ГТЮ у Херсонській області відкрито виконавче провадження ВП № 57476246 про стягнення з ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на користь ОСОБА_1 123685,16 грн. (а.с. 46).

Постановою державного виконавця Корабельного районного відділу ДВС ГТЮ у Херсонській області від 22.11.2018 року закінчено виконавче провадження ВП № 57476246 (а.с. 47).

21.11.2018 року ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на депозитний рахунок Корабельного РВ ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області перераховано грошові кошти 100087,83 грн. в рахунок стягнення боргу на користь ОСОБА_1 за ВП № 57476246 та 12368,55 грн. виконавчого збору (а.с. 44-45).

Постановою Верховного Суду від 20.02.2019 року змінено постанову Апеляційного суду Херсонської області від 20.09.18 року в частині стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_1 ; - стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29 328,61 грн. (а.с. 75-79)

Згідно п. 6 ст. 36 КЗпП підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Статтею 44 КЗпП України визначено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Відповідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Статтею 1215 ЦК України, визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

Відповідно до положень пункту 3.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, не відноситься до заробітної плати і платежів, що прирівнюються до неї, однак є допомогою, а отже на неї поширюються дія пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України.

Тому вказана грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Таким чином, враховуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд вважає, що сума вихідної допомоги у розмірі 8787, 60 грн., яка сплачена ОСОБА_1 при звільненні та сума процентів за її користування поверненню позивачу не підлягає, оскільки позивачем не доведено, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки і недобросовісності з боку відповідача.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 20.02.2019 року по справі № 174/406/16-ц провадження № 61-3287 зпв 18

Стосовно вимог щодо стягнення коштів, сплачених позивачем в межах виконавчого провадження № 57476246 в сумі 87985,85 грн. суд зазначає, що зазначені спірні правовідносини, які виникли між сторонами, не регулюються положеннями ст. 1212-1215 ЦК України, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в цієї частині, а підлягають розгляду в порядку визначеному Розділом VI ЦПК України, яким врегульовано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, що не позбавляє позивача у подальшому права звернення у встановленому процесуальним Законом за захистом своїх прав.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, зміст правовідносин, що виникли між сторонами, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд, не виходячи за межі позовних вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладає їх на позивача, який ним сплачено до подання позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 44 КЗпП України, ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, ст.ст. 6-13, 81, 141, 258, 259, 263- 265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченої при звільненні вихідної допомоги та процентів за користування чужими грошовими коштами - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяЮ.М.Єпішин