Справа № 428/3763/19
Провадження № 2/428/1519/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька Луганської області цивільну справу за позовною заявою адвоката Попкова Павла Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, третя особа Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Попков Павло Олександрович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, третя особа Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради.

В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Стаханов Луганської області між позивачем ОСОБА_3 (прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_4 ) і ОСОБА_2 (відповідач по справі) був укладений шлюб.

Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_5 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_6 .

До жовтня 2015 року сім`я проживала разом у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 . У жовтні 2015 року через систематичне застосування насильства у відношенні позивача з боку відповідача, перший був вимушений переїхати до матері - ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому відповідач заборонив позивачеві бачитися із дітьми, у тому числі приходити додому, під загрозою фізичної розправи.

Із дітьми позивач продовжувала зустрічатися таємно від відповідача, переважно в школі.

07.07.2017 рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі № 428/4666/17 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

У вересні 2017 року відповідач забрав дітей зі школи та разом із дітьми зник. На телефонні дзвінки не відповідав, за місцем проживання ні відповідача, ні дітей не було. ОСОБА_8 та спільні знайомі казали, що не обізнані про їх місцезнаходження.

В процесі пошуків позивачем було отримано інформацію, що діти, нібито, знаходяться у ОСОБА_9 (матері відповідача).

27.09.2017 позивач із матір`ю, ОСОБА_7 , поїхали до ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_9 до будинку позивача не пустила, де знаходяться діти повідомити відмовилась, нацькувала на позивача собаку. Повертаючись в м. Стаханов, позивач зі своєю матір`ю зустрілися з відповідачем, який здійснив розбійний напад, силою відібрав телефон позивача і завдав останній та ОСОБА_7 серйозні тілесні ушкодження, що спричинили втрату свідомості в обох.

Після зазначеної події довгий час позивач зі своєю матір`ю перебували на стаціонарному, а потім на амбулаторному лікуванні. Через деякий час після завершення стаціонарного лікування позивач дізналася, що під час перебування у лікарні відповідач невідомим чином без документів на дітей (оригінали свідоцтв про народження знаходяться у позивача) і себе (паспорт було вилучено поліцією м. Сєвєродонецька), без згоди позивача перетнув із дітьми державний кордон України і вивіз їх до Російської Федерації в м. Санкт-Петербург (точної адреси встановити не вдалося).

Позивач вважає, що діти не можуть бути залишені із відповідачем, а їх місце проживання має бути визначене із позивачем з огляду на те, що відповідач своєю аморальною поведінкою, а також наявним способом життя може зашкодити розвиткові дітей.

Так, відповідач досить тривалий час займався контактними видами спорту, неодноразово брав участь у боях без правил. Внаслідок цього відповідач перетворився на жорстоку, запальну людину, схильну до насильства, яка звикла всі свої проблеми вирішувати силовими методами. Підтвердженням цього стали систематичні побої позивача за час спільного проживання та події, що сталися 27.09.2017, коли відповідач здійснив розбійний напад на двох безпорадних жінок: позивача та її матір, яка є особою похилого віку.

Позивач вважає, що відповідач не тільки негативно вплине на розвиток дітей, але й може становити реальну загрозу безпеці дітей, оскільки може застосувати до них фізичне насильство у будь-який момент.

Позивач також звертає увагу суду і на схильність відповідача до протиправної поведінки, що виявляється не тільки у завданні фізичного насильства оточуючим, але й у зневазі до прав і законних інтересів інших осіб (переміщення дитини без згоди матері), порушенні встановленого порядку (зокрема порядку перетину кордону). Слід зазначити, що відповідач наразі не має постійного місця проживання. Оскільки він перетнув кордон незаконно, йому доведеться постійно переховуватись від правоохоронних органів, змінювати місце проживання, що він наразі й робить. Такий спосіб життя матиме дуже негативний вплив на розвиток дітей, які не зможуть нормально вчитися, у них не буде постійного спілкування із друзями, нормального харчування, у дітей створиться світогляд, у якому не буде місця сім`ї, любові та іншим загальновизнаним людським цінностям, тощо.

На думку позивача, проживання із відповідачем не забезпечить відповідного виховання та розвитку дитині. Позивач вважає, що в інтересах дитини проживати разом із нею, в належних умовах, які забезпечуватимуться постійним місцем проживання, а відповідно й навчання, належним доглядом, харчуванням тощо. Позивач зазначає, що не має шкідливих звичок (не вживає наркотичних препаратів, спиртних напоїв, не курить тощо), має роботу, а також достатні фінансові ресурси для належного забезпечення життєдіяльності та розвитку дитини. При цьому, позивач має достатньо вільного часу для виховання дітей та проведення із ними спільного дозвілля.

У зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду та просив визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_4 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, до суду надіслала заяву з проханням розглянути справу без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_5

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з`явився, суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, а також зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, так як з`ясувати думку батька (відповідача) чи зв`язатися з ним неможливо, а мати (позивачка) надала недостатньо інформації про себе для визначення місця проживання дітей з нею.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

У судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23.03.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 187, батьком якого записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13.06.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 296, батьком якого записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.07.2017, шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 511 від 24 вересня 2005 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10 ) розірвано.

Позивач ОСОБА_1 , пред`являючи позовні вимоги до відповідача ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей, посилається на те, що відповідач є батьком їх спільних малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який після розірвання шлюбу у вересні 2017 року вивіз у незаконний спосіб та утримує малолітніх дітей у Російській Федерації у місті Санкт-Петербург та не повертає їх їй у державу проживання Україну.

На підтвердження даних обставини позивачем до позову додана відповідь заступника начальника поліції Управління міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Кіровському району м. Санкт-Петербурга № 64/40 від 07.12.2018, згідно з якою в результаті проведених оперативно-розшукових заходів місцезнаходження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено 05.07.2018. ОСОБА_5 разом із дітьми мешкає на території м. Санкт-Петербург. Протиправних дій відносно дітей скоєно не було. Згідно з відомостями, отриманими із Санкт-Петербурзького центру оцінки якості освіти та інформаційних технологій було встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчався у ГБОУ СОШ № 269 Кіровського району та вибув 11.09.2018 року з 7-го класу в Стахановську гімназію № 7, м. Стаханов, Україна.

Згідно з відповіддю директора Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України № 445/А-10247/12.1.2 від 25.06.2019, за заявою ОСОБА_1 щодо справи про сприяння поверненню в України неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Мін`юст України звернувся до Національного центрального бюро Інтерполу з метою встановлення місцезнаходження дітей за кордоном.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом із матір`ю, внаслідок їх перебування у Російській Федерації без її згоди. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», вбачається, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Крім того, за положеннями статті 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

Відповідно до положень статті 12 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати свої власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини. З цією метою дитині надається можливість бути заслуханою в ході судового чи адміністративного розгляду, безпосередньо або через представника чи відповідний орган.

Враховуючи викладене вище, а також матеріали справи, вбачається, що відповідач без відома позивача вивіз двох неповнолітніх дітей за кордон України до Російської Федерації, однак позивачка звертається до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, що, на думку суду, є передчасним, оскільки в даному випадку позивачу слід звертатись з позовом про відібрання дітей і повернення їх за попереднім місцем проживання.

Водночас, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, надала лише копію акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 10.07.2019, згідно з яким обстежено квартиру розташовану у АДРЕСА_5 , в якій мешкає одна позивачка. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона працює, має постійний стабільний дохід та спроможна самостійно утримувати неповнолітніх дітей.

Тобто, з наданих матеріалів справи суд не має можливості здійснити оцінку середовища проживання дітей, перевірити, яку роль у житті дітей відіграє батько та чи буде відокремлення неповнолітніх дітей від нього суперечити їх інтересам, через що суд позбавлений можливості взяти до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог адвоката Попкова Павла Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову адвоката Попкова Павла Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, третя особа Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- представник позивача: ОСОБА_13 , місце проживання: АДРЕСА_6 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 ;

- третя особа: Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 32-а, .

Суддя І. С. Посохов