УХВАЛА

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 591/3619/19

провадження № 61-18265ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2019 року та на постанову Сумського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про визнання незаконним наказу про оголошення догани і зменшення розміру премії та його скасування,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року, позовні вимоги задоволено.

У жовтні 2019 року ТОВ «Сумитеплоенерго» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2019 року та на постанову Сумського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року, в якій просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З цього приводу скаржник зазначає, що справа має для нього виняткове значення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції про забезпечення працівників підборідним ременем для касок можуть призвести до розповсюдження такої вимоги на всіх працівників товариства. Крім того, посилається на те, що дана справа стосується питання права для формування єдиної правозастосовчої практики та ТОВ «Сумитеплоенерго» позбавлене можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням.

Однак, такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки обставини справи встановлювалися судом першої інстанції і ТОВ «Сумитеплоенерго» не було позбавлене права спростувати їх під час апеляційного перегляду справи. Заявник не вказує, яким чином вирішення даного спору покликане забезпечити формування єдиної правозастосовчої практики. Крім того, вирішення питання, яке стосується забезпечення засобами індивідуального захисту працівників підприємства, належить до повноважень відповідних посадових осіб ТОВ «Сумитеплоенерго» та не є вирішальною підставою для касаційного перегляду судових рішень у малозначній справі.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Скаржник просить суд касаційної інстанції рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2019 року та на постанову Сумського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Досить важливим є те, що правове регулювання та застосування норм матеріального права у відносинах, які склалися між учасниками даного спору щодо визнання незаконним наказу про оголошення догани і зменшення розміру премії та його скасування не представляють складності, суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, а відтак не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки ТОВ «Сумитеплоенерго» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2019 року та на постанову Сумського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про визнання незаконним наказу про оголошення догани і зменшення розміру премії та його скасування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш