Провадження №2-о/522/556/19
УХВАЛА

24 жовтня 2019 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

До суду 07.10.2019 року надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Ухвалою суду від 09.10.2019 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, заявнику надано 10-денний термін для усунення недоліків заяви, а саме, необхідно надати належні докази: копію свідоцтва про народження дитини, відмову у видачі свідоцтва про народження дитини на території АР Крим та відмови у здійсненні реєстрації народження дитини Одеським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, сплатити судовий збір.

До суду 22.10.2019 року надійшла заява ОСОБА_1 , якою частково усунуті недоліки встановлені ухвалою суду від 09.10.2019 року, а саме, у якості заінтересованої особи залучена мати дитини ОСОБА_2 , до заяви долучена відмова у здійсненні реєстрації народження дитини Одеським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області від 18.10.2019 року, надано квитанцію щодо сплати суми судового збору у розмірі 384,20 грн., проте, свідоцтво про народження дитини або відмови в його видачі на території АР Крим в матеріалах заяви відсутня.

В уточненій заяві ОСОБА_1 зазначає, що свідоцтво про народження дитини було загублено на території АР Крим у м.Севастополь, проте доказів щодо звернення до відповідного РАЦС на території АР Крим щодо видачі дублікату зазначеного свідоцтва про народження дитини, суду не надає.

ЦПК України не передбачає можливості суд повторно залишати позовну заяву без руху.

У зв`язку з чим, судом встановлено, що заявником належним чином не усунуті недоліки поданої заяви.

Судом також враховується, що відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів..

Згідно з ч.2 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з тим, що заявником недоліки заяви належним чином в повному обсязі у відповідності до ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 09.10.2019 року не усунуті, суддя вважає, що у відповідності до ст.185 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, слід повернути заявниці та роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст.10, 43, 44, 128, 131, 185, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України визнати не поданою та повернути позивачу.

Роз`яснити заявниці, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України м.Одеси в Одеській області, яке знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Черняховського 6, , повернути повністю заявнику ОСОБА_1 (ЄДРПОУ судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок, який було сплачено згідно квитанції №МР_АВ160492DES_10341378 від 22.10.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Суддя Л.В. Домусчі