Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 350/366/15-ц

провадження № 61-35578св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Лутчин Василь Ярославович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Пнівчук О. В., Томин О. О., Ясеновенко Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги і рішень судів

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на бездіяльність державного виконавця Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Лутчина В. Я. (далі - Рожнятівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області), допущену у виконавчому провадженні № 53342111 із виконання виконавчого листа № 350/366/15-ц, виданого Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 07 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження № 53342111 щодо примусового виконання виконавчого листа № 350/366/15-ц, виданого Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області про стягнення із ОСОБА_2 на його користь180 000,00 грн за договором позики. Під час виконавчого провадження будь-яких виконавчих дій державним виконавцем не здійснено, а саме: не одержано безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; державний виконавець не звернувся за вмотивованим рішенням суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, щоб виявити у ньому майно, на яке може бути звернуте стягнення; не накладено арешт на майно боржника, з метою опечатати його, вилучити, чи передати майно боржника на зберігання та спробувати реалізовувати його в установленому законодавством порядку; не здійснено реєстрацію обтяжень майна боржника в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; не звернувся із поданням до суду про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення; не було викликано боржника, як фізичну особу, щодо виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; не накладено на боржника стягнення у вигляді штрафу як на фізичну особу у випадках, передбачених законом за умисне невиконання судового рішення та внаслідок несприяння державному виконавцю щодо примусового виконання судового рішення; не взято від боржника пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; державний виконавець не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням, а також щодо застосування до нього приводу, якщо боржник без поважних причин не з`являвся за викликом виконавця, що призвело до ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань згідно з виконавчим документом.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Рожнятівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Лутчина В. Я., допущену у виконавчому провадженні від 07 лютого 2017 року № 53342111, зобов`язати державного виконавця невідкладно провести всі виконавчі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого листа № 350/366/15-ц про стягнення із ОСОБА_2 180 000,00 грн за договором позики на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2018 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Рожнятівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Лутчина В. Я., допущену у виконавчому провадженні від 07 лютого 2017 року № 53342111. Зобов`язано державного виконавця невідкладно провести всі виконавчі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого листа № 350/366/15-ц про стягнення із ОСОБА_2 180 000,00 грн за договором позики на користь ОСОБА_1 .

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець не вживав заходів на виконання рішення суду, тому бездіяльність державного виконавця, що полягає у нездійсненні передбачених законом заходів примусового виконання судового рішення, необхідно визнати протиправною.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2018 року ухвалу суду першої інстанції, скасовано та постановлено нове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу місцевого суду виходив із того, що суд першої інстанції постановив рішення по суті скарги ОСОБА_1 за відсутності сторін, при цьому зазначив, що державний виконавець Лутчин В. Я. у судове засідання не прибув, направив суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності. Разом із тим у матеріалах справи відсутні докази щодо повідомлення представника суб`єкта оскарження про розгляд справи так і заява державного виконавця про розгляд справи у його відсутності. Із наданих державною виконавчою службою документів убачається, що головним державним виконавцем Лутчиним В. Я. при виконанні рішення суду у виконавчому провадженні № 53342111 вжито ряд заходів, а саме: у лютому 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам для виконання, подано запити до відділу Держгеокадастру у Рожнятівському району, Територіального сервісного центру, управлінню Держпраці, отримано витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, отримано довідку від Пенсійного фонду України про боржників, які працюють за трудовими договорами та цивільно-правовими договорами, також отримано інформаційну довідку з Державної фіскальної служби про джерела отримання доходів та про наявність рахунків боржника. Всі зазначені дії у виконавчому провадженні проводились періодично відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто проводилась перевірка майнового стану боржника, наявність рахунків, місця роботи, джерела отримання доходів боржником. 19 травня 2017 року разом із стягувачем здійснено виїзд за місцем проживання боржника та складено відповідний акт, тобто стягувач залучався до проведення виконавчих дій. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2016 року ОСОБА_2 обмежено у праві виїзду за кордон, а отже, державним виконавцем відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вжито всіх передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення суду.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У червні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Судукасаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2018 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно прийняв до провадження та задовольнив скаргу, порушивши при цьому умисно усі норми процесуального права, які регулюють питання апеляційного провадження, а також вульгарно витлумачив при цьому положення Закону України «Про виконавче провадження». Із положень Закону України «Про виконавче провадження» не встановлюється факту, щоб начальник відділу державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі представляв інтереси державного виконавця чи боржника в судових органах. Таким чином, подання скарги (навіть не апеляційної скарги) начальником Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Слюсаренко О. Є., який у справі не суб`єкт оскарження, достовірно - ніхто, невідомо чи представник, якщо представник, то невідомо кого і на підставі чого - довіреності, договору про надання професійної правничої допомоги, ордера, документа про законне представництво тощо.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 просив проводити розгляд справи у судовому засіданні за його участі.

Підстави для задоволення такого клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Абзац другий частини першої статті 402 ЦПК України визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Відповідно до частини першої, другої третьої та п`ятої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. У попередньому судовому засіданні суддя-доповідач доповідає колегії суддів про проведення підготовчої дії та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Разом із тим як зазначено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, та того, що жоден із суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду не дійшов висновку про призначення справи до судового розгляду, вказане клопотання ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Крім того, у своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 просив суд постановити до правоохоронних органів окрему ухвалу про наявність підстав для відкриття кримінального провадження за ознаками частини першої статті 400-1 КПК України «Представництво в суді без повноважень» з підстав діяння начальника Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Слюсаренко О. Є. та за ознаками частини першої статті 375 КК України «Постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови» з підстав діяння колегії суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області Пнівчук О. В., Томин О. О., Ясеновенко Л. В., що здійснені у справі № 350/366/15-ц Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області після дати 23 лютого 2018 року.

Статтею 420 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції у випадку і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до частини восьмої статті 262 ЦПК України окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Згідно з частиною десятою статті 262 ЦПК України суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Вимоги ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали щодо начальника Рожнятівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Слюсаренко О. Є. , не підлягають задоволенню, оскільки окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. При цьому Верховний Суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали, оскільки начальник Рожнятівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Слюсаренко О. Є. мав право подавати апеляційну скаргу на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2018 року, з огляду на те, що він у силу своїх повноважень є представником цього державного органу.

Вимоги заявника про постановлення окремої ухвали щодо суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області також не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не надав суду жодного належного та допустимого доказу про порушення суддями вимог процесуального законодавства. ОСОБА_1 навіть не обґрунтував свою заяву про постановлення окремої ухвали.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що 07 лютого 2017 року головний державний виконавець Рожнятівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Лутчин В. Я. відкрив виконавче провадження № 53342111 щодо примусового виконання виконавчого листа № 350/366/15-ц, виданого Рожнятівським районним судом Івано-Франківській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 180 000,00 грн за договором позики.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що суд першої інстанції, розглядаючи скаргу на дії головного державного виконавця Рожнятівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Лутчина В. Я., не повідомив суб`єкта оскарження у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду скарги, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про скасування ухвали суду першої інстанції про задоволення скарги, оскільки, розглянувши справу за відсутності державного виконавця, суд лише обмежився посиланням на те, що державним виконавцем не вживаються заходи для можливості виконання рішення суду, тоді як ОСОБА_1 не надав жодного доказу на підтвердження факту бездіяльності державного виконавця при виконанні відповідного судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутності державного виконавця, дії якого оскаржуються ОСОБА_1 , щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судових повісток, фактично порушив право державного виконавця на участь у судовому засідання та позбавив його можливості подати до суду свої доводи та заперечення щодо скарги, що є також порушенням норм процесуального права.

Разом із тим із урахуванням того, що державним виконавцем при поданні до суду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, надані докази про те, що державний виконавець вчиняє дії для виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 180 000,00 грн за договором позики, суд апеляційної інстанції, оцінивши ці докази, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 є фактично цитуванням різних законів та зводяться лише до того, що начальник Рожнятівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Слюсаренко О. Є. не мав права подавати апеляційну скаргу, проте наявність повноважень у керівника державної виконавчої служби на оскарження судового рішення обґрунтовано вище.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 7, 401, 402, 409, 410, 420, 262, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні за його участі відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про постановлення окремих ухвал відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик