КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/6335/19 Головуючий у 1-й інст. - Кошель Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Заришняк Г.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» - Танцюри Юлії Борисівни на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2019 року, постановлену у складі судді Кошель Л.М. у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», про розірвання договору оренди земельної ділянки б/н від 15 вересня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», про розірвання договору оренди земельної ділянки б/н від 15 вересня 2014 року.

У червні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, шляхом встановлення заборони Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» вчиняти будь-які дії відносно земельної ділянки площею 2,1151 га з кадастровим номером :03:003:0031, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області належної на праві приватної власності ОСОБА_1 , передбачені Договором оренди землі б/н від 15 вересня 2014 року, в тому числі збирання урожаю у 2019 році.

Посилається на те, що невжиття запропонованих позивачем заходів може призвести до суттєвого ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, оскільки під час розгляду справи по суті заявлених вимог, розуміючи несприятливі для себе правові наслідки, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» маючи можливість використовувати належну позивачу земельну ділянку, може вчиняти з нею будь-які дії, в тому числі щодо обробітку цієї земельної ділянки на власний розсуд, виснаження грунтів, застосування ядохімікатів чи вчинення інших дій спрямованих на незворотне погіршення природних якостей земельної ділянки, що є неприпустимим.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.

Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» вчиняти будь-які дії відносно земельної ділянки площею 2,1151 га з кадастровим номером :03:003:0031, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області належної на праві приватної власності ОСОБА_1 , передбачені Договором оренди землі б/н від 15 вересня 2014 року, в тому числі збирання урожаю у 2019 році.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» - Танцюра Юлія Борисівна подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Посилається на те, що задовольняючи заяву про забезпечення позову суд дійшов помилкового висновку, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів щодо наявності тих обставин, на які посилається заявник та які свідчать про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову. Саме лише посилання представника позивача в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем дій щодо погіршення стану земельної ділянки без наведення відповідного обґрунтування не може бути достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Наявність самого по собі позову про розірвання договору оренди земельної ділянки від 15 вересня 2014 року не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом встановлення заборони законному орендарю користуватися такою земельною ділянкою та вчиняти будь-які інші дії відносно цієї земельної ділянки з огляду на те, що право оренди ТОВ Агрофірми «Матюші» на цю земельну ділянку ОСОБА_1 не оспорюється, а доводи щодо невиконання орендарем умов договору в частині виплати орендної плати вже були предметом розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій під час розгляду спору у справі № 357/10998/18, за наслідками якого вже прийнято рішення, що набрало законної сили.

Встановлена судом заборона використовувати орендовану земельну ділянку необґрунтовано та безпідставно обмежує законні права ТОВ Агрофірми «Матюші» у здійсненні господарської діяльності, передбаченої статутом та призводить до понесення збитків у зв`язку з неможливістю використання орендованої земельної ділянки.

Крім того, обробіток землі має здійснюватися у відповідний період часу з урахуванням посівного сезону, сезону збору урожаю тощо, тому будь-які зволікання у вчиненні необхідних дій з обробітку землі можуть спричинити понесення значних збитків орендарям.

ОСОБА_1 направив до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Посилається на те, що між ним та ТОВ Агрофірма «Матюші» існує спір з 2016 року щодо розрахунків по орендній платі і відповідач порушує його права як власника земельної ділянки. Внаслідок задоволення судом позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Матюші» до ОСОБА_1 та Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» у справі № 357/10998/18 про визнання недійсним одностороннього правочину про розірвання договору та договору оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», ТОВ Агрофірма «Матюші» має формальні підстави для того, щоб зібрати урожай на його земельній ділянці, адже договір оренди землі на підставі якого ТДВ «Шамраївський цукровий завод» упродовж 2019 року користувався земельною ділянкою ОСОБА_1 визнано судом недійсним з моменту укладання. Тому є реальна загроза того, що ТОВ Агрофірма «Матюші» неправомірно заволодіє урожаєм (майном) Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

Товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» направило до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечило.

Посилається на те, що власником земельної ділянки є фізична особа - ОСОБА_1 і йому належить право розпоряджатися та користуватися своєю земельною ділянкою. Надавши до суду заяву про забезпечення позову в зазначений спосіб, ОСОБА_1 намагався також захистити інтереси ТДВ «Шамраївський цукровий завод», оскільки ТОВ Агрофірма «Матюші» має на меті заволодіти урожаєм на спірній ділянці. Задовольнивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції жодним чином не порушив законні права Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Матюші» і забезпечив схоронність майна, яке належить Товариству з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу посилаючись на обставини викладені у апеляційній скарзі.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 24 вересня 2019 року представник третьої особи заперечив проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір щодо користування земельною ділянкою належної на праві приватної власності позивачу. З метою забезпечення балансу прав учасників судового процесу та з метою виключити будь-які обставини, які можуть утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб.

Вирішуючи питання про необхідність зустрічного забезпечення, судом не встановлено обставини, які є обов`язковими для застосування зустрічного забезпечення, тому його застосування визнано недоцільним.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майнота (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржникому судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об'єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки б/н від 15 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Матюші» щодо земельної ділянки площею 2,1151 га з кадастровим номером :03:003:0031, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Судом встановлено, що позивач просить забезпечити вказаний позов шляхом заборони ТОВ Агрофірма «Матюші» вчиняти будь - які дії відносно земельної ділянки площею 2,1151 га з кадастровим номером :03:003:0031, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області належної на праві приватної власності ОСОБА_1 , передбачені договором оренди землі б/н від 15.09.2014 року, в тому числі збирання урожаю у 2019 році.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року у справі № 357/10998/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Матюші» - задоволено.

Визнано недійсним вчинений ОСОБА_1 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 15.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Матюші», оформлений повідомленням за вих. №б/н від 14.02.2018 року.

Скасовано рішення державного реєстратора Київської обласної філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Вячеслава Анатолійовича про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди : індексний номер: 39731372 від 17.02.2018 року.

Визнано недійсним договір оренди землі від 19.02.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки з кадастровим номером : 03:003: 0031 .

Скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Пріоритет» Бартко Тетяни Миколаївни про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39835104 від 23.02.2018 12:01:08.

Вирішено питання розподілу судових витрат. (а.с.26-29, 30-35).

Таким чином, станом на дату подачі ОСОБА_1 позовної заяви до суду, а саме 07.06.2019 року, про розірвання договору оренди від 15 вересня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Матюші», рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року у справі № 357/10998/18 набрало законної сили та підлягало обов`язковому виконанню.

В судовому засіданні в апеляційному суді представник відповідача пояснив, що на даний час вказане рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року виконано, оскаржені рішення державних реєстраторів скасовані, запис про право оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ Агрофірма «Матюші» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно поновлено, що підтверджується наданим до суду витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26.09.2019 року №182570105 (а.с.112).

Позов у даній справі поданий ОСОБА_1 , власником земельної ділянки, який нею не користується протягом п`яти років, починаючи з вересня 2014 року. Предметом вказаного позову є розірвання договору оренди землі б/н від 15.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Матюші» строком на 10 років.

Таким чином, ТОВ Агрофірма «Матюші» на даний час є законним орендарем земельної ділянки, який в силу правовідносин оренди наділений правом володіння та користування земельною ділянкою, однак не є власником такої земельної ділянки, а тому об`єктивно неможливе виникнення ситуації за якої відбудеться перехід права власності на цю земельну ділянку від відповідача до третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що оскаржена ухвала про забезпечення позову спрямована на захист права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку.

Земельну ділянку у ОСОБА_1 відповідач не забирає і право власності на підставі договору оренди до орендаря не переходить.

Водночас захисту підлягає не лише право власності на земельну ділянку, а й право оренди на таку земельну ділянку, набуте орендарем відповідно до вимог чинного законодавства на підставі відповідного договору.

Крім того, позивач ОСОБА_1 не наділений повноваженнями захищати права та інтереси третьої особи ТДВ «Шамраївський цукровий завод».

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що само ТДВ «Шамраївський цукровий завод» жодних позовних вимог до ТОВ Агрофірма «Матюші» заявлено не було.

Колегія суддів вважає, що вжиті судом заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної чи фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Натомість, встановлення судом першої інстанції заборони ТОВ Агрофірма «Матюші» вчиняти будь - які дії відносно спірної земельної ділянки, законним орендарем якої воно являється, не відповідає принципу співмірності, збалансованості та розумності. Забезпечення позову таким шляхом порушує законні права та інтереси орендаря ТОВ Агрофірма «Матюші» та перешкоджає здійсненню ним господарської діяльності за відсутності будь - яких законних підстав для цього.

TOB Агрофірма «Матюші» є українською компанією, що зареєстрована у встановленому законом порядку і займається вирощуванням зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур на власних та орендованих у фізичних та юридичних осіб земельних ділянках. Встановлена судом заборона використовувати орендовану земельну ділянку блокує можливість здійснення ТОВ Агрофірмою «Матюші» господарської діяльності, передбаченої статутом, задля якої і був укладений Договір оренди земельної ділянки від 15.09.2014 року з позивачем ОСОБА_1

Відсутність можливості обробляти земельну ділянку ТОВ Агрофірмою «Матюші» є прямим втручанням у господарську діяльність відповідача, оскільки позбавляє ТОВ Агрофірму «Матюші» можливості отримувати прибуток від здійснення відповідної господарської діяльності. Крім того, обробіток землі має здійснюватися у відповідний період часу з урахуванням посівного сезону, сезону збору урожаю тощо, тому будь-які зволікання у вчиненні необхідних дій з обробітку землі можуть спричинити понесення значних збитків орендарем.

Крім того, встановлена судом заборона ТОВАгрофірмі «Матюші» користуватися земельною ділянкою, не звільняє ТОВ Агрофірму «Матюші» від обов`язку виплачувати ОСОБА_1 орендну платуу порядку та розмірі, передбаченому Договором оренди б/н від 15.09.2014 року, оскільки такої підстави звільнення від виплати орендної плати як наявність судової заборони користуватися земельною ділянкою, умовами договору не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, судом не в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» - Танцюри Юлії Борисівни -задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2019 року - скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Заришняк Г.М.