РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 572/3249/18

Провадження № 22-ц/4815/1166/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 26 червня 2019 року у складі судді Березень Ю.В., ухвалене в м. Сарни о 15 год. 30 хв., повний текст рішення складено 26.06.2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказував, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку. В зв`язку з тим, що у нього змінився стан здоров`я, матеріальний стан, він ніде не працює, доходів не має, просив зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, визначення нового розміру аліментів у твердій грошовій сумі 1100 гривень щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до повноліття сина.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 26 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що законом не передбачено права платника аліментів звертатися з позовом про зміну способу їх стягнення, і таким правом наділений лише отримувач аліментів, та обґрунтоване тим, що оскільки ОСОБА_1 , будучи платником аліментів, звернувся до суду з позовом про зміну способу їх стягнення - з частки від доходу на тверду грошову суму, а тому його вимоги є безпідставними.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що 31.12.2009 року він звільнився з роботи за угодою сторін, а в січні 2010 року став на облік в Рівненській міський центр зайнятості, де йому виплачувалася допомога по безробіттю до 08.10.2010 року. По причині неможливості знайти роботу та за станом здоров`я він не має постійних, стабільних доходів, а тому не може сплачувати аліменти в такому розмірі. Він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте вважає, що розмір аліментів має бути змінено, шляхом їх зменшення та визначення у твердій грошовій сумі, а саме по 1100 грн. щомісячно. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 01 липня 2005 року у справі №2-879/2005 стягнуто з ОСОБА_1 , 1974 року народження, на користь ОСОБА_2 , 1978 року народження, аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 21 квітня 2005 року і до повноліття сина.

Як вбачається з розрахунку Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області від 08 жовтня 2018 року, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на вересень 2018 року складає 65 433,86 гривень.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 такими обставинами зазначав наступні: погіршення стану здоров`я та відсутність постійного місця працевлаштування.

Так, згідно виписки ДУ «Інститут серця МОЗ України» від 31 січня 2018 року, ОСОБА_1 встановлений діагноз «брадикардія», а з епікризу Рівненської центральної міської лікарні вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 07 по 16 березня 2018 року з діагнозом «метаболічна кардіоміопатія».

Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0309534 від 11 березня 2014 року, ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності довічно у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Позивач ОСОБА_1 звільнений з роботи за угодою сторін 31 грудня 2009 року, а з 08 жовтня 2010 року йому припинена виплата допомоги по безробіттю, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 .

Наведені обставини суд вважає суттєвими і такими, що можуть відігравати значну роль у житті заявника, впливати на його можливість сплачувати аліменти за рішенням суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги положеннями ч. 1 ст. 192 СК України, при цьому просив суд змінити спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вищевказаним рішенням суду аліменти з позивача на користь відповідача стягуються у частці від заробітку.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, законом чітко визначено особу, яка вправі звертатися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів їх одержувач. Позивач у даній справі є платником аліментів, а відтак не наділений правом звернення з позовом про зміну способу їх стягнення.

Статтею 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, який визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Боймиструк С. В.

підпис Гордійчук С.О.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.