Справа № 543/425/18
Провадження № 2/548/187/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2019 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Старокожка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Комаренко В.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Юхимовича В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хорол цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації до ОСОБА_2 про вилучення та повернення автомобіля з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Головним управлінням праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, на виконання вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Порядку забезпечення інвалідів автомобілями було забезпечено автомобілем марки "Сенс " ТF698 К НОМЕР_1 , 2012 року виотовлення, колір червони, кузов № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , особу з інвалідністю внаслідок війни І групи ОСОБА_3 на пільгових умовах з оплатою 7 % вартості автомобіля, з правом передачі керування автомобілем відповідачу ОСОБА_2 , без права продажу, дарування та передачі керування іншій особі. В реєстраційних документах на зазначений автомобіль, згідно з вимогами було зроблено відповідну примітку про неможливість відчуження зазначеного автомобіля, а саме: «Без права продажу і передачі іншій особі», було зроблено позначку про надання права керування автомобілем ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть, вищевказаний автомобіль залишився у користуванні відповідача.

Зазначає, що згідно із пунктом 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 19.07.2006 № 999 автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сімї, який на час смерті особи з інвалідністю був зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю і середньомісячний сукупний дохід сімї якого за шість місяців, що передують дню смерті особи з інвалідністю, не перевищує прожиткового мінімуму для сімї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сімї всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінсоцполітики. Після смерті особи з інвалідністю автомобіль, яким його було забезпечено через органи соціального захисту населення та строк експлуатації якого менш ніж 10 років, залишається у користуванні його сімї, якщо в ній є особа з інвалідністю, яка: мала підстави для забезпечення автомобілем згідно зазначеного Порядку на час смерті особи з інвалідністю (заява, необхідні документи, визначені Порядком, висновок обласної МСЕК про наявність медичних показань для забезпечення автомобілем і наявність або відсутність протипоказань для керування, перебував на черзі для забезпечення автомобілем), або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; була зареєстрована на час смерті особи з інвалідністю за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції. В іншому випадку, члену сімї померлої особи з інвалідністю, яка зареєстрована за місцем реєстрації особи з інвалідністю, автомобіль, строк експлуатації якого менш ніж 10 років, залишається у разі сплати до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства України в Полтавській області, вартості одержаного автомобіля з врахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю протягом шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю. В іншому разі автомобіль повертається (вилучається) підрозділу з питань соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Україні у повному комплекті. Вилучення автомобіля, отриманого особою з інвалідністю, законним представником недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю здійснюється відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду відповідно до подання головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Член родини померлої особи з інвалідністю - відповідач ОСОБА_2 не має законних підстав для забезпечення автомобілем так як не був зареєстрований із померлим батьком за однією адресою.

Виходячи з того, що відповідач не зареєстрований за однією адресою з померлим інвалідом, не бажає повертати автомобіль добровільно позивач звернувся до суду та просив вилучити у відповідача у повному комплекті автомобіль марки "Сенс " ТF698 К-20, 2012 року виотовлення, колір червони, кузов № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_3 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 передавши його на користь Держави в особі Департаменту соціального захисту населення Полтавської ОДА, та стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, які викладені в ньому.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснивши, що позивач як син померлого ОСОБА_3 , бажав отримати у власність спірний автомобіль, в зв`язку з чим звертався позивача як усно так і письмово про надання інформації щодо розміру коштів, які підлягають сплаті за автомобіль та рахунків на які необхідно провести таку оплату. Про те позивач цю інформацію йому не надав, мотивуючи це тим, що відповідач із померлим не були зареєстровані за однією адресою. Вказав, що його померлий батько за життя проживав разом з ним в АДРЕСА_1 , хоча був зареєстрований по тій же АДРЕСА_2 . Зазначив, що в результаті пожежі будинок батька був ушкоджений, тому в ньому проживати не було можливості. Батько проживав за адресою позхивача, хоча не був там зареєстрований, за цією ж адресою він користувався пільгами на оплату комунальних послуг. Надавши позивачу ці всі документи до закінчення 6-тимісячного строку, позивач всерівно відмовив йому у передачі у власність спірного автомобіля. Вважає, що незважаючи, на відсутність спільної реєстрації за однією адресою разом з померлим батьком, враховуючи, що судовим рішення та іншими документами доведено факт їх спільного проживання, просив відмовити в задоволення позову. Вказав, що у випадку, якщо позивач надасть йому рахунки куди необхідно сплатити залишкову вартість автомобіля, він відразу ж це зробить.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Стаття 400 ЦК України передбачає, що недобросовісний володілець зобовязаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього обовязку заінтересована особа має право предявити позов про витребування цього майна.

Відповідно до п. 6 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМ України від 19 липня 2006 року № 999 (далі Порядок) інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі ( в тому числі за довіреністю) іншій особі.

Відповідно до п. 12 Порядку … реєстраційні документи на автомобіль оформляються на інвалідів.

У реєстраційних документах робиться позначка про передачу користування автомобілем члену сімї, іншій особі, якій передається право користування автомобілем.

Пунктом 32 Порядку … передбачено, що у разі коли під час експлуатації автомобіля у інваліда виявиться протипоказання до керування ним питання про передачу права користування автомобілем члену сімї, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда вирішується у кожному конкретному випадку для інвалідів за клопотанням органу соціального захисту населення.

Відповідно до п.16 Порядку … автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сімї, якщо в ній є інвалід, який має право на забезпечення автомобілем на час смерті інваліда.

Іншому члену сімї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда на час смерті автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету вартості автомобіля з урахуванням розрахунку вартості автомобіля та суми сплаченої за нього інвалідом.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається структурному підрозділу чи органу соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

У справі встановлено, що згідно свідоцтва про смерть помер ОСОБА_3 , останній являвся батьком відповідача у справі ОСОБА_4 .

18 серпня 2004 року ОСОБА_3 , як особу з інвалідністю першої групи, було взято на облік в Головному управлінні праці та соціального захисту для безкоштовного забезпечення автомобілем у модифікації зі звичайним керуванням та правом передачі керування члену сім`ї.

Відповідно до поданої заяви ОСОБА_3 від 05.10.2012 року він був забезпечений автомобілем «Сенс» TF6968K НОМЕР_1 , з правом передачі керування сину - ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 листом Департамента соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації від 26.09.2017 року №02.1-19/5395 відповідау ОСОБА_2 було повідомлено про необхідність вирішення питання перереєстрації чи повернення вказаного автомобіля.

Матеріали справи свідчать, що 01.02.2018 року відповідач ОСОБА_2 звертався з заявою про бажання залишити транспортний засіб собі, як члену сім`ї, який постійно проживав разом з інвалідом ОСОБА_3 та про надання рахунку для сплати вартості автомобіля. Управління соціального захисту населення Оржицької РДА повідомило, що не має законних підстав для перереєстрації автомобіля померлого ОСОБА_3 на нього, оскільки на момент смерті батька він не був зареєстрований за місцем його проживання.

В судовому засіданні встанволено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно постійно проживав зі своїм батьком ОСОБА_3 на момент його смерті підтверджується довідкою Оржицької селищної ради № 3785/02-23 від 07.08.2017 року, актом проживання від 30.09.2015 року складеним депутатом Оржицької селищної ради Федорченком Романом Юрійовичем, довідкою Оржицької філії ПАТ «Полтаваобленерго» №13-19-04/31 від 05.01.2018 року, довідкою ПАТ «Лубнигаз» від 04.01.2018 року, довідкою КП «Оржиця-водоканал» №110 від 04.01.2018 року.

Крім того вказана обтавина підтверджена і рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2019 року, який задоволено позов ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Полтавської ОДА про встановлення факту постяйного проживання однією сім`єю та встановлено факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини. Визнаючи вимоги обґрунтованими, суд визнав за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, в зв`язку з бажанням ОСОБА_2 вирішити питання про передачу транспортного засобу спадкоємцю померлого. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Обгрунтовуючи причини відмови ОСОБА_2 в реалізації його права отримати автомобіль, що надавався йоо померлому батьку, Департамент посилався на положення Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою КМУ від 19 липня 2006 року № 999, відповідно до п. 16 якого інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті інваліда, дитини-інваліда такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його сімї (за бажанням такого члена сімї), який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, дитини-інваліда.

Відповідно положень ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Визначено поняття реєстрації внесення інформації до реєстру територіальної громади документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому КМУ порядку.

Згідно з приписами ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 15-рп/2001 від 14 листопада 2001 року скасовано інститут прописки та визначено вільне пересування, і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним, непорушним та не може зазнавати жодних обмежень, зокрема не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця мешкання.

Частиною 2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідачем доведено в судовому засіданні, що ним представлено позивачу документи, які вказують, що дійсно його батько до смерті проживав з ним за однією адресою, крім того відповідач звертався до позивача з листом про надання інформації з приводу рахунків на які можна сплатити залишкову вартість автомобіля та з приводу повідомлення розміру суми коштів, що підлягають сплаті.

Таким чином на переконання суду відповідач реалізував своє право на оформлення права власності на спірний автомобіль після смерті свого батька інваліда.

Сама по собі причина (відсутність спільної реєстрації батька і сина за однією адресою) відмови позивача відповідачу в реалізації його права на спірний автомобіль за обствин встановлених судом (фактичне спільне проживання за однією адресою) є незаконною, і не може бути прийнята судом як обставина, в наслідок якої позов підлягає задоволенню.

Навпаки, суд прийшов до твердого переконаня, що позивач не сприяв відповідачу в реалізації його права на оформлення автомобіля після смерті батька, створив відповідачу штучні умови для вилучення автомобіля із користування відповідача.

Відповідачем надано суду беззаперечні докази, що його батько до дня смерті проживав із відповідачем, і останній здійснював за ним постійний нагляд. За таких обставин відсутність спільної реєстрації місця проживання відповідача із його батьком, не може бути перешкодою в реалізації права відповідача, що прямо передбачено частиною 2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації

(, адреса: м. Полтава, вул. Ціолковського, буд. 47),

до ОСОБА_2 ,

( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 ),

про вилучення та повернення автомобіля з чужого незаконного володіння

відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення шляхом подачі відповідної заяви до Полтавського апеляційного суду або, у відповідності до п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до Хорольського районного суду Полтавської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 03 жовтня 2019 року.

Головуючий: