Справа № 127/8351/19
Провадження 2-о/127/215/19
У Х В А Л А

22 березня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вохмінова О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Волочиської районної ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

21.03.2019 року судом зареєстровано заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Волочиської районної ради про встановлення факту, що має юридичне значення депортації в Казахстан в 1936 році ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, польки за національністю, разом з дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Заявник зазначає, що встановлення даного факту потрібно йому для відновлення історичної справедливості та внесення всіх ОСОБА_4 до книги «Реабілітовані історією», встановлення правдивої національності родини та отримання карти поляка.

Суд вважає, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 315 ЦПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року) суд розглядає справи про встановлення фактів, визначених частиною 1 цієї статті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ст. 318 ЦПК України на заявника покладається обов'язок зазначити у заяві який факт та з якою метою заявник просить встановити; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення юридичних фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення і заявник не має іншої можливості одержати або відновити знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних установ, організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин (відсутність архіву, відсутність записів у документах, тощо).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою» депортованою особою визнається особа, яка набула громадянства України і належить до категорій осіб, визначених цією статтею.

Порядок надання та позбавлення статусу депортованої особи визначається ст. 5 вказаного Закону та Постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 року №643 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу особи, депортованої за національною ознакою».

Зокрема, передбачено порядок встановлення факту депортації особи центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері відновлення прав депортованих осіб Мінсоцполітики, шляхом прийняття рішення про надання особі статусу депортованої особи або в його відмові. Рішення про відмову у видачі посвідчення може бути оскаржено в судовому порядку.

Отже, для підтвердження факту депортації особи існує позасудовий порядок його встановлення шляхом реалізації права особи на отримання відповідного статусу депортованої особи та забезпечення захисту своїх немайнових та особистих майнових прав.

В пунктах 1, 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. При вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Однак, доказів на підтвердження того, що до пред'явлення заяви заявник звертався до відповідного органу державної влади за одержанням документа, який посвідчував би факт, про встановлення якого він просить, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин, не надав.

Крім того, відповідно до розяснень Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності або щодо адміністративного виселення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження у даній справі.

Керуючись ст. 186 ч. 1 п. 1 ЦПК України,

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Волочиської районної ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів відповідно до вимог ст. 354, ст. 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року).

Повне судове рішення складене 22 березня 2019 року.

Суддя: