печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Гераймович А.С.,

за участю:

представника заявника: не з`явився,

представника заінтересованої особи-1: не з`явився,

заінтересованої особи-2: не з`явився,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - заявник, ГУ ДФС у Харківській області), за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» (далі - заінтересована особа-1, АТ «Райффайзен банк Аваль»), фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - заінтересована особа-2, ФОП ОСОБА_1 ), звернулося до Печерського районного суд м. Києва із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, в якій просить суд зобов`язати АТ «Райффайзен банк Аваль» надати інформацію, що містить банківську таємницю відносно ФОП ОСОБА_1 , а саме інформацію про рух коштів у вигляді витягу з рахунків № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , відкритих в АТ «Райффайзен банк Аваль», із зазначенням призначення, дати платежу, кодів ЄДРПОУ, назви контрагентів за період часу з 01.01.2015 року по дату закриття рахунків.

В обґрунтування заяви ГУ ДФС у Харківській області зазначає, що за період часу з 01.04.2015 року до 30.06.2015 року ФОП ОСОБА_1 задекларувала дохід у розмірі 1 500 120,00 грн. як платник єдиного податку 2 групи, а з 01.07.2015 року до 18.02.2016 року - 173 095,34 грн. як платник єдиного податку 3 групи. В той же час встановлено, що за період часу з 01.04.2015 року до 01.09.2015 року ФОП ОСОБА_1 здійснила експортні операції на загальну вартість 25 223 229 грн., тобто останньою у деклараціях не було відображено дохід від експортних операцій. З метою з`ясування достовірності даних, відображених платником податків у деклараціях про доходи, ГУ ДФС у Харківській області направило ФОП ОСОБА_1 запит від 03.05.2018 року за вих. № 4315/ФОП/20-40-13-05-11, який залишився без реагування. Крім того, до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС у Харківській області було направлено запит від 15.12.2016 року за вих. № 3828/9/20-26-13-02-20 про надання відомостей про місце фактичної реєстрації ОСОБА_1 . Листом ГУ ДМС у Харківській області від 27.12.2016 року повідомлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . З метою перевірки та уточнення отриманих даних ГУ ДФС у Харківській області направило лист до Гатищенської сільської ради Вовчанського району Харківської області від 13.12.2016 року № 2041/10/20-26-13-02-20 про надання відомостей щодо проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою. Листом за вих. № 505 від 20.12.2016 року Гатищенською сільською радою Вовчанського району Харківської області повідомлено про те, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але за місцем реєстрації не проживає. 23.08.2018 року ГУ ДФС у Харківській області направило до Оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області запит про встановлення місцезнаходження платника податків, на що було отримано відповідь від 05.09.2018 року за вих. № 3151/20-40-21-14-08 про те, що місцезнаходження ОСОБА_1 не встановлено. Зазначає, що інформація про рух коштів по рахункам ФОП ОСОБА_1 надасть змогу виконати покладені на ГУ ДФС у Харківській області повноваження та провести документальну позапланову перевірку платника податків, тому просить заяву задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2018 року заяву Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Зазначено строку виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2019 року в порядку окремого провадження відкрито провадження у цивільній справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, та судове засідання призначено на 04.03.2019 року.

04.03.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 17.04.2019 року.

17.04.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 18.11.2019 року.

В судове засідання 18.11.2019 року учасники судового процесу не з`явилися, про дату, час і місце цього засідання повідомлені належним чином, причини неявки невідомі.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Як визначено у ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуває на обліку в Вовчанській об`єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Харківській області (а. с. 9 - 12).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 18.02.2016 року підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 припинено, проте не знято з податкового обліку (а. с. 9-12).

У поданих ФОП ОСОБА_1 деклараціях про дохід не було відображено доходів від експортних операцій.

З метою з`ясування достовірності даних, відображених ФОП ОСОБА_1 у своїй декларації про дохід, на підставі пп. 20.1.1 пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, ГУ ДФС у Харківській області направило останній запит від 03.05.2018 року за вих. № 4315/ФОП/20-40-13-05-11 про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо ведення господарської діяльності за період часу з 01.01.2015 року до 31.12.2015 року, який повернувся без вручення адресату (а. с. 13, 18).

З метою встановлення місцезнаходження платника податків ГУ ДФС у Харківській області було направлено запити до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС у Харківській області від 15.12.2016 року за вих. № 3828/9/20-26-13-02-20, Гатищенської сільської ради Вовчанського району Харківської області від 13.12.2016 року № 2041/10/20-26-13-02-20 та Оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області (а. с. 16, 17, 65).

У листі від 27.12.2016 року ГУ ДМС України в Харківській області зазначило, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Аналогічну відповідь у листі від 20.12.2016 року надала Гатищенська сільська рада Вовчанського району Харківської області в якому зазначила, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проте там не проживає.

Листом Оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області від 05.09.2018 року за вих. № 3151/20-40-21-14-08 повідомлено про те, що місцезнаходження ОСОБА_1 не встановлено (а. с. 66 - 67).

Крім того, контролюючим органом було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 має відкриті рахунки в АТ «Райффайзен банк Аваль». Проте, банк відмовив ГУ ДФС у Харківській області в наданні інформації по рахункам свого клієнта, оскільки зазначена інформація становить банківську таємницю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Порядок розкриття банківської таємниці визначений ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по-друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.

З аналізу зазначеної правової норми слідує, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Відповідно до п. 5 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року № 267, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03.08.2006 року за № 935/12809, банки зобов`язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду.

Згідно з п. 73.4 ст. 73 ПК України, інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду.

Саме по собі неподання в установлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. В цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.04.2019 року у справі № 761/43384/16-ц.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у пункті 12 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 30.09.2011 року, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

За положеннями пп. пп. 19-1.1.1, 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Як визначено у пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

Аналогічне положення закріплене у п. 75.1. ст. 75 ПК України, відповідно до якого, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно з п. 78.4. ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Як визначено у п. п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до cт. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, в матеріалах справи відсутні докази проведення ГУ ДФС у Харківській області документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , як-то, наказ про проведення перевірки, вручення вказаного наказу, повідомлення про проведення перевірки, акт про недопуск до проведення перевірки, акт про відсутність платника податків за податковою адресою.

Отже, суд вважає, що ГУ ДФС у Харківській області не вжито передбачених чинним законодавством способів реагування щодо ФОП ОСОБА_1 та не надано доказів на підтвердження неможливості вжити такі дії відповідно до способів реагування.

Як визначено у ч. 2 ст. 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

За таких обставин, заява ГУ ДФС у Харківській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1076 Цивільного кодексу України, ст. ст. ст. ст. 60, 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 19-1, 20, 75, 78, 81 Податкового кодексу України, ст. ст. 2, 4, 19, 23, 76-80, 95, 263-265, 268, 272, 293, 294, 349, 350, 354, 430, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені заяви Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю - відмовити.

Особа, щодо якої банк розкриває банківську таємницю, або заявник мають право у п`ятиденний строк оскаржити ухвалене судом рішення до апеляційного суду в установленому порядку.

Повне судове рішення складено та підписано 18.11.2019 року.

Суддя: І.В. Григоренко