Справа № 149/3102/18
Провадження № 22-ц/801/1880/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуСправа № 149/3102/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Денишенко Т.О., Марчук В.С., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 січня 2019 року, ухвалене суддею Войнаревичем М.Г., в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 чистини усіх видів його заробітку до досягнення сином двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Позов мотивований тим, що 28.05.1993 між сторонами укладено шлюб, який розірвано 18.11.2010. У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний момент навчається на 2-му курсі денної форми навчання факультету підприємства та права Київського національного університету технологій та дизайну, на контрактній основі.

Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, а самостійно утримувати сина вона не в змозі.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 січня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 23.11.2018 на період навчання у Київському національному університеті технологій та дизайну тобто до 30.06.2021, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що позивач не довела, що вона має право на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що син проживає з матір`ю; в нього немає спору із сином щодо надання матеріальної допомоги на період його навчання; повнолітнього сина не було залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача; позивачем не надано доказів, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині; судом не враховано, що він є учасником бойових дій, непрацевлаштований та немає доходів, перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря; додані до позовної заяви копії документів не засвідчені належним чином, тому такі докази не можуть бути прийняті судом до уваги.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18.11.2010 розірвано (а.с.8).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29.02.2000 (а.с.7).

ОСОБА_3 є студентом 2 курсу Київського національного університету технологій та дизайну денної форми навчання факультету підприємництва та права, що підтверджується довідкою № 1/1018 від 18.10.2018 та договором про навчання № БП-17/21 від 11.08.2017 (а.с.9-11).

Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення).

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

На думку апеляційного суду, умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників тощо).

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 є повнолітнім, навчається на денній формі навчання на платній основі, а тому факт потреби останнім у матеріальній допомозі є безспірним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання.

Задовольняючи позов та визначаючи аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків та не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який навчається.

При цьому судом першої інстанції належним чином не перевірено доводів позивача про те, чи спроможний відповідач надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові у визначеному позивачем розмірі та не наведено обґрунтованих мотивів прийнятого ним рішення в частині стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дитини або одного з батьків, з якими вона проживає, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що його матеріальний стан не дає йому можливості сплачувати аліменти, оскільки у нього відсутній регулярний дохід, із доходів він отримує лише орендну плату, має тимчасові підробітки.

ОСОБА_1 на підтвердження свого матеріального стану, який на його думку є недостатнім для сплати аліментів, до апеляційної скарги додав довідку з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 03.07.2019, відповідно до якої за період з першого кварталу 2018 року по перший квартал 2019 року він отримав дохід на загальну суму 22868,59 гривень.

Разом з цим у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що має змогу сплачувати аліменти на повнолітнього сина в розмірі від 800 до 1000 гривень кожного місяця.

Апеляційний суд, враховуючи можливість ОСОБА_1 сплачувати аліменти у вказаному ним розмірі, що є необхідною умовою для стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття, погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 не має постійного доходу, а його заробітки мають мінливий характер, відповідно до вимог ст. 200 СК України з ОСОБА_1 слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів апеляційний суд враховує періодичні заробітки ОСОБА_1 на різних роботах, стан здоров`я останнього, вік та задовільний стан здоров`я дитини, на утримання якого будуть стягуватися аліменти, а також спільний обов`язок батьків на утримання повнолітньої дитини.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ЦПК України в частині способу та розміру стягуваних аліментів.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 січня 2019 року змінити.

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої в АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_3 ) аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 900 (дев`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 23.11.2018 на період навчання у Київському національному університеті технологій та дизайну тобто до 30.06.2021, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді Т.О. Денишенко

В.С. Марчук