Справа № 212/9243/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ваврушак Н. М., за участю секретаря судового засідання Нестеренко В. В., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ТЕЛЕ-КОМ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок порушення прав споживача,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу із позовом до приватного підприємства «ТЕЛЕ-КОМ» (далі ПП «ТЕЛЕ-КОМ») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок порушення прав споживача. В обґрунтування позову зазначив, що він 10.11.2006 уклав договір з ПП «ТЕЛЕ-КОМ» на надання послуг цифрового телебачення. Для отримання цієї послуги він придбав цифровий тюнер, антену та кабель на загальну суму 200 доларів США. З 01.03.2018 ПП «ТЕЛЕ-КОМ» припинив надання послуг цифрового телебачення та відмовило ОСОБА_1 у його підключенні до кабельної мережі підприємства з надання послуг цифрового телебачення. Вважає, що такими діями ПП «ТЕЛЕ-КОМ» йому заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у придбанні обладнання для отримання послуг цифрового телебачення в розмірі 5500 грн. та залишку коштів на особистому рахунку в розмірі 255 грн. Окрім цього вважає, що такими діями ПП «ТЕЛЕ-КОМ» заподіяло йому моральну шкоду, яка полягає у навмисному відключенні від інформаційних новин та чемпіонату світу з футболу, яку оцінює в розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, вирішено справу розглядати в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання.

14 січня 2019 року до суду надійшов відзив ПП «ТЕЛЕ-КОМ» на позовну заяву, згідно якого підприємство позовні вимоги позивача не визнало в повному обсязі. ПП «ТЕЛЕ-КОМ» зазначило, що 10.11.2006 року між ПП ПП «ТЕЛЕ-КОМ» та ОСОБА_1 була укладена угода про надання послуг з користування програми цифрового телебачення, п.4 даної угоди передбачений строк її дій-12 місяців з дня її підписання. Вважає, що вказана угода припинила свою дію через відсутність її пролонгації та на час звернення до суду договірних відносин між ПП«ТЕЛЕ-КОМ» та ОСОБА_1 немає. Також зазначило, що 08.11.2017 року ПП«ТЕЛЕ-КОМ» повідомило своїх споживачів на офіційному сайті підприємства, та за допомогою інтерактивного повідомлення під час ретрансляції програм на абонентському приймачі, про припинення надання послуг з технічного обслуговування обладнання з ретрансляції телевізійних програм за технологією ММДС. Припинення послуг технічного обслуговування обладнання з ретрансляції телевізійних програм за технологією ММДС було здійснено з 01.03.2018 року, згідно рішення НКРЗ № 68 в 06.02.2018 року Про результати тендера на отримання ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України для впровадження радіотехнології «Міжнародний рухомий(мобільний) звязок ІМТ» в смугах радіочастот 2510-2700 Мгц. Також вказує, що здійснити альтернативу сигналу ММДС, а саме підключення до основної кабельної мережі неможливо - у підприємства відсутні технічні можливості, прокладений кабель до вул. Волкова не введений в експлуатацію, в звязку з відсутністю обладнання для забезпечення ретрансляції сигналу в кабельній мережі, та економічного обґрунтування його придбання.

Ухвалою суду від 14.02.2019 було закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що було припинено надання послуг відповідачем 01.03.2018. також зазначив, що між сторонами існують договірні відносини з 10.11.2006 та щомісячно укладались додаткові угоди про продовження строку дії договору. У 2014 році було укладено додаткову угоду про встановлення безстроковості дії договору.

Представник відповідача ПП«ТЕЛЕ-КОМ» ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Зазначив, що з 01.03.2018 ПП«ТЕЛЕ-КОМ» було припинено надання послуг цифрового телебачення, про що неодноразово підприємство повідомляло абонентів на власному веб сайті. Технічна можливість приєднати позивача до кабельної мережі ПП«ТЕЛЕ-КОМ» для отримання послуг кабельного телебачення відсутня. Також зазначив, що ОСОБА_1 може повернути внесену абонентську плату в розмірі 255 грн. в будь-який час звернувшись до ПП«ТЕЛЕ-КОМ» надавши банківські реквізити для її повернення. Окрім цього вказав, що придбане ОСОБА_1 обладнання на суму 5500,00 грн. для отримання послуг цифрового телебачення є власністю позивача та ПП«ТЕЛЕ-КОМ»не може бути відшкодовано його вартість абоненту за умовами договору.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Так, провайдер програмної послуги - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії, виданої Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення, на договірних засадах надає абонентам можливість перегляду пакетів програм, використовуючи для передавання цих програм ресурси багатоканальних телемереж (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»).

У відповідності до публічної інформації, розміщеної на сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформації (далі НКРЗ), за рішенням № 451 від 17.11.2006 «Про видачу ліцензій на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій та на користування радіочастотним ресурсом України» ПП«ТЕЛЕ-КОМ» видано ліцензію на надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації телекомунікаційних мереж, терміном на 5 років. В подальшому рішеннями НКРЗ № 373 від 04.08.2011, № 312 від 21.06.2016 продовжено строк дії ліцензії до 24.01.2022.

За таких обставин вбачається, що ПП «ТЕЛЕ-КОМ» є провайдером програмної послуги оскільки має відповідну ліцензію НКРЗ з надання абонентам можливості перегляду пакетів програм.

Так ч. 3 ст. 40 Закону України «Про телекомунікації» передбачає, що питання відшкодування завданих споживачеві фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої вигоди через неналежне виконання оператором, провайдером телекомунікацій обовязків за договором про надання телекомунікаційних послуг вирішуються в судовому порядку.

Згідно до п. 157 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 р. № 295 (зі змінами та доповненнями) (далі Правила телекомунікаційних послуг) послуги у телемережах для потреб телебачення і радіомовлення надають абонентам можливість перегляду телерадіопрограм та/або пакетів телерадіопрограм, які пропонує на договірних засадах з використанням телемереж провайдер програмної послуги відповідно до ліцензії, виданої Національною радою з питань телебачення і радіомовлення. Послуги з технічного обслуговування і експлуатації телемереж надаються провайдерові програмної послуги на підставі договору між ним та оператором телемереж, який має ліцензію на право надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації телемереж, видану НКРЗІ. Відповідальність за виконання договірних обовязків з абонентами несе провайдер програмної послуги, який зобовязаний надавати послуги з урахуванням вимог пункту 159 цих Правил.

У п. 161 Правил телекомунікаційних послуг визначено, що послуги надаються провайдером програмної послуги на підставі договору, укладеного з абонентом, за наявності технічної можливості для доступу абонента до обраного ним пакета телерадіопрограм.

Згідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про телекомунікації» оператор, провайдер телекомунікацій, який припиняє діяльність з надання телекомунікаційних послуг, зобовязаний попередити споживачів не пізніше ніж за три місяці до припинення надання телекомунікаційних послуг.

Із матеріалів справи вбачається, що ПП «ТЕЛЕ-КОМ»попереджав абонентів про припинення надання телекомунікаційних послуг. (а.с. 37-39)

Так, згідно п. 4 рішення НКРЗ № 68 в 06.02.2018 року Про результати тендера на отримання ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України для впровадження радіотехнології «Міжнародний рухомий(мобільний) звязок ІМТ» в смугах радіочастот 2510-2700 Мгц, департамент ліцензування зобовязано в установленому порядку забезпечити внесення змін до Реєстру виданих ліцензій на користування радіочастотним ресурсом відповідно до цього рішення.

За таких обставин вбачається, що ПП «ТЕЛЕ-КОМ», як провайдер програмної послуги, згідно рішення НКРЗ № 68 в 06.02.2018 року, позбавлений в подальшому надавати послугу цифрового телебаченняв смугах радіочастот 2510-2700 Мгц.

Також, із умов договору №б/н від 10.11.2006, укладеного між сторонами (а.с.5) не визначено обовязку ПП «ТЕЛЕ-КОМ» з придбання після припинення надання послуг телекомунікаційного обладнання.

Окрім цього ст. 39 Закону України «Про телекомунікації» не встановлює обовязку провайдеру комунікацій здійснювати викуп у абонента обладнання придбаного для отримання відповідних послуг.

За таких обставин вбачається, що позовні вимоги з відшкодування вартості придбаного обладнання для отримання послуг цифрового телебачення в розмірі 5500 грн. відповідачем не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог з повернення залишку коштів на особистому рахунку абонента в розмірі 255 грн. суд зазначає наступне.

Листом ПП «ТЕЛЕ-КОМ» № 4 від 13.07.2018 було повідомлено ОСОБА_1 про можливість повернення йому залишку коштів на особистому рахунку абонента № 16695 в розмірі 255,22 грн. в будь-який час при наданні паспорту та довідки з банку про наявність розрахункового/карткового рахунку. (а.с. 19)

Водночас матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 після цього звертався до відповідача для повернення вказаної суми, а також про подальшу відмову ПП «ТЕЛЕ-КОМ» повернути цю суму.

За таких обставин вбачається, що позовні вимоги в цій частині не підтверджено належними та допустимими доказами та вони є передчасними.

Щодо позовних вимог з відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. суд зазначає наступне.

Так, п. 40 Правил телекомунікаційних послуг визначає, що за ненадання або неналежне надання послуг оператор, провайдер несе перед споживачем відповідальність, в тому числі майнову, відповідно до закону та договору. Питання щодо відшкодування завданих споживачеві фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої ним вигоди через неналежне виконання оператором, провайдером обовязків, передбачених законодавством та договором, вирішуються в судовому порядку.

Вищевказаний пункт Правил телекомунікаційних послуг передбачає право абонента на відшкодування моральної шкоди в разі неналежного виконання оператором, провайдером обовязків, передбачених законодавством та договором.

Як встановлено судом, ПП «ТЕЛЕ-КОМ» припинило надання послуг ОСОБА_1 за договором №б/н від 10.11.2006 у звязку із рішення НКРЗ № 68 від 06.02.2018 року, що в свою чергу вказує на відсутність неналежного виконання відповідачем обовязків взятих на себе за вказаним договором.

Оскільки під час судового розгляду не було встановлено неналежного виконання обовязків провайдера програмної послуги, якими позивач обґрунтовував заподіяння йому моральної шкоди, тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ТЕЛЕ-КОМ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок порушення прав споживача, в повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 25 березня 2019 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак