Справа № 347/1000/16
Провадження № 22-ц/4808/1094/19
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Мельник О.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду, ухвалене у складі судді Крилюк М.І. 19 червня 2019 року в м. Косів,

в с т а н о в и в:

15.06.2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна.

В обґрунтування позову зазначив, що він є рідним братом відповідача та проживає в АДРЕСА_1 . 04.12.2014 року померла їхня мати ОСОБА_5 , яка проживала за цією ж адресою і після смерті якої відкрилася спадщина на зазначене домоволодіння. За життя мати не залишила заповітного розпорядження, спадщину фактично прийняли він та його брат ОСОБА_1 , так як вони постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

06.06.2016 року він звернувся до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Кабина А.Р. з проханням оформити спадщину за законом після смерті матері, на що отримав відмову, оскільки не представив нотаріусу свідоцтво про право власності або інший документ, який підтвердив би право власності ОСОБА_5 на вказаний житловий будинок.

Посилаючись на те, що за життя мати не оформила право власності на зазначене домоволодіння і свідоцтво про право власності їй не видавалося, позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного спадкового майна за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Косівського районного суду від 19 червня 2019 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину спадкового майна за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване в АДРЕСА_1 , яке складається з 1/2 частини житлового будинку загальною площею 101,5 кв.м, житловою площею 74,5 кв.м, та 1/2 частину господарських будівель і споруд: стайні, стайні, стодоли, літньої кухні, літньої кухні, навісу, вбиральні, криниці.

Рішення суду мотивоване тим, що після смерті матері позивач вступив в управління частиною спадкового домоволодіння, так як фактично проживає у ньому. Враховуючи, що відповідачем та його представником не надано жодних доказів, які могли б бути підставою для відмови в позові, позовні вимоги ОСОБА_4 є підставними, доведеними в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що під час розгляду справи та ухвалення оскаржуваного рішення судом не з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме: правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, господарських будівель і споруд; чи виготовлено та затверджено проект на спорудження будинку, господарських будівель і споруд; коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних будівельних, протипожежних, санітарних норм; чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку.

Оскільки суд відмовив його представнику в задоволенні клопотання про витребування відповідних доказів, то ним був здійснений адвокатський запит, на який Пістинська сільська рада надала відповідь від 09.07.2019 року, з якої вбачається, що житловий будинок ОСОБА_5 побудований в 1927 році і був у власності її матері ОСОБА_6 , яка померла в 1987 році. Документи на будівництво даного будинку та господарських будівель в сільській раді відсутні. Земельна ділянка під будівництво вказаного житлового будинку у приватну власність не надавалася та знаходиться в землях запасу Пістинської сільської ради.

Таким чином, позивачем не доведено, що саме їхня мати ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини була власником спірного домоволодіння. Також не доведено, що саме він є належним відповідачем в даній справі, оскільки спірний житловий будинок є об`єктом самочинного будівництва та знаходиться на земельній ділянці, що належить Пістинській сільській раді.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 є підставними та доведеними не відповідають фактичним обставинам справи.

Також помилковим, на думку апелянта, є і висновок суду про те, що Коломийським МБТІ 17.05.1988 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, оскільки ним надані докази, які підтверджують, що технічний паспорт від 17.05.1988 року скасований.

Апелянт вважає, що вирішуючи дану справу, суд допустив порушення статей 2, 5, 6, 51, 185, 263 ЦПК України, неправильно застосував статтю 392 ЦК України, не застосував положення статті 376 ЦК України, не врахував роз`яснення Верховного Суду України, які містяться в п. 7 постанови Пленуму від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», та роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

З наведених підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній, та ствердили, що домоволодіння АДРЕСА_1 взагалі немає, а бабці сторін ОСОБА_6 належав будинок АДРЕСА_2 , збудований нею в 1928 році.

Представник позивача ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала та пояснила, що відповідач ОСОБА_1 всякими способами намагається усунути позивача від спадкування спадкового майна після смерті їхньої мами ОСОБА_5 , яке знаходиться в с. Пістинь Косівського району Івано-Франківської області за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується рішеннями Косівського районного суду та Апеляційного суду Івано-Франківської області, копії яких маються в матеріалах справи. З цією метою він надає неправдиві, суперечливі пояснення, що домоволодіння АДРЕСА_3 не існує, а є домоволодіння по АДРЕСА_4 , що належало їхній бабці ОСОБА_6 , та надає різні довідки Пістинської сільської ради на одне і теж майно. На цьому й ґрунтуються його доводи, що позивачем не доведено, що саме їхня мати ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини була власником домоволодіння АДРЕСА_3

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_1 є рідними братами, батьками яких є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , що ніким не оспорюється, а тому не підлягає доказуванню.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.05.2016 року (т. 1 а.с. 7).

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд: стайні, стайні, стодоли, літньої кухні, літньої кухні, навісу, вбиральні, криниці. За вказаною адресою ОСОБА_5 проживала постійно по день смерті (т. 1 а.с. 17).

За життя ОСОБА_5 не склала заповітного розпорядження щодо належного їй майна, а тому як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_1 являються спадкоємцями першої черги за законом та мають право на спадкування майна своєї матері в рівних частинах, тобто по 1/2 частині кожен.

Після смерті матері позивач вступив в управління частиною спадкового домоволодіння, так як фактично проживає у ньому, однак право власності у встановленому законом порядку не оформив.

06.06.2016 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Кабина А.Р. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою від 06.06.2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 , що залишився після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він не подав нотаріусу документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок (т. 1 а.с. 15).

Також судом встановлено, що 17.05.1988 року Коломийським МБТІ виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_3 , проте внести дані про будинок та інше спадкове майно до Державного реєстру неможливо у зв`язку з відсутністю права власності на це майно (т. 1 а.с. 48-53).

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З довідки Пістинської сільської ради від 31.05.2016 року №141/02-22 вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею в житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , проживали її сини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 17).

Таким чином, вирішуючи даний спір суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , як спадкоємці першої черги після смерті матері ОСОБА_5 мають право на успадкування її майна, а тому обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_4 та визнання за ним права власності на 1/2 частину домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Доводи апелянта, що суд першої інстанції допустив неповноту досліджень обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема в частині правового режиму земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, господарських будівель і споруд; чи виготовлено та затверджено проект на спорудження будинку, господарських будівель і споруд; коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних будівельних, протипожежних, санітарних норм; чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку, не заслуговують на увагу.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що будинок по АДРЕСА_5 році бабою сторін ОСОБА_6 . За даними довідки Пістинської сільської ради Косівського району від 31.05.2016 року №141/02-22 (а.с. 19 в т. 2, копія на а.с. 17 в т. 1) ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1980 року по день смерті постійно проживав в житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_3 . В цьому будинку постійно зареєстровані спадкоємці: дружина ОСОБА_5 , яка з 1980 року по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживала в даному будинку, сини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які з 1980 року проживають в цьому будинку, невістка ОСОБА_3 , яка з 1991 року проживає в цьому будинку, внук ОСОБА_5 , який з 1992 року по 2009 рік проживав в будинку, внучка ОСОБА_8 , яка з 1996 року по даний час проживає в будинку.

Згідно копії технічного паспорта на садибний житловий будинок АДРЕСА_3 . 1 а.с. 152-157, 218-224), оригінал якого оглянутий апеляційним судом, такий складений 17 травня 1988 року. На схематичному плані земельної ділянки за вказаною адресою значиться житловий будинок А, дві стайні під літерами Б, В, стодола (літ. Г), дві літні кухні під літерами Д, Ж, навіс З, вбиральня N, криниця №1. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд будинок А побудований в 1933 році, стайня Б побудована в 1986 АДРЕСА_6 . Площа житлового будинку становить 200,3 кв.м, площа стайні Б 22,7 кв.м, стайні В 26,2 кв.м, площа стодоли Г 18,9 кв.м, площа літньої кухні Д 64,9 кв.м, літньої кухні Ж 31,9 кв.м, навісу 25,7 кв.м (т. 1 а.с. 156). За даними Експлікації до плану будинку (т. 1 а.с. 155) в графі самочинно зведені чи переобладнані площі записи відсутні.

За даними довідки Пістинської сільської ради №1011 від 24.05.2017 року (т. 1 а.с. 151) житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_3 відповідно до записів погосподарської книги №8 погосподарського номера 683 за 2011-2015 р.р., побудований на земельній ділянці, що була у постійному користуванні ОСОБА_5 .

Реєстрація (оформлення) права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них (надалі об`єкти), що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (надалі Порядок).

Відповідно до Закону України від 15.04.2014 року №1212-VII «Про внесення змін до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, статтю 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» доповнено частиною третьою, якою передбачено, що для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об`єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, сільським головою) або відповідною архівною установою.

Згідно п. 42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Для проведення державної реєстрації прав власності на об`єкти, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Пунктом 43 Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності на об`єкти, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Відповідно до примітки п. 10 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року, якщо будівля збудована до 1941 року, матеріалами, що свідчать про закінчення будівництва і введення її в експлуатацію, є інвентаризаційні документи.

З аналізу наведених норм слідує, що зазначені об`єкти не потребують прийняття в експлуатацію.

Наведеним також спростовуються доводи апелянта, що спірне домоволодіння є самочинним, у зв`язку з чим ОСОБА_4 міг би претендувати тільки на 1/2 частину будівельних матеріалів від житлового будинку та господарських споруд.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Аналізі судової практики у справах про спадкування роз`яснив судам, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями Цивільного кодексу (далі ЦК) УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12.05.1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 19.01.1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року №24?753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»), хоча самі погосподарські книги та виписки з них не є правовстановлювальними документами на об`єкти нерухомого майна.

Відомості Пістинської сільської ради, надані 09.07.2019 року у відповіді на запит адвоката (т. 1 а.с. 5 ), про те, що житловий будинок ОСОБА_5 побудований в 1927 році і був у власності її матері ОСОБА_6 , яка померла в 1987 році; в сільській раді відсутні документи на будівництво даного будинку та господарських будівель; земельна ділянка під будівництво вказаного житлового будинку у приватну власність не надавалася та знаходиться в землях запасу Пістинської сільської ради, на які посилається апелянт, не є належним доказом самочинного будівництва спірного будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 548, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, в редакції, чинній на час смерті ОСОБА_6 , прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом першої інстанції встановлено, що на час смерті ОСОБА_6 в 1987 році сім`я ОСОБА_5 проживала в її дворогосподарстві.

Виходячи з встановлених обставин та враховуючи особливості оформлення права власності на житлові, садові, дачні будинки та господарські будівлі, які побудовані до 05 серпня 1992 року, вважати, що мати сторін за життя не була власником спірного будинку, а також, що цей будинок не увійшов до складу спадкового майна, яке залишилося після її смерті, у суду першої інстанції не було підстав, як і не було підстав вважати неналежними доказами на підтвердження факту належності мамі позивача на праві власності домоволодіння АДРЕСА_3 , що підтверджується даними довідок, виданих на підставі погосподарських книг, та технічним паспортом, виготовленим БТІ 17.05.1988 року. Тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що домоволодіння АДРЕСА_3 є спадковим майном спадкодавця ОСОБА_5 , а позивач, як один з спадкоємців по закону має право на 1/2 частину спадкового майна. Відповідач ОСОБА_1 також є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 , який прийняв спадщину як і позивач, а тому є належним відповідачем. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірне майно, суд правильно дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4

Доводи апелянта, що будинку по АДРЕСА_3 взагалі не існує, є протирічними до вищевказаних доводів апелянта та спростовуються матеріалами справи. Згідно довідки Пістинської сільської ради, виданої на запит Косівського районного суду 08.06.2016 року №171/02-22, ОСОБА_1 (апелянт) зареєстрований на проживання в АДРЕСА_3 .

Також не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що технічний паспорт на жилий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 скасований, про що мається на ньому відмітка «ПОГАШЕНО», проставлена в бюро техінвентаризації 20.07.2017 року (т. 1 а.с. 152), та замість скасованого 20.07.2017 року видано технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_4 (копія на а.с. 179-185 в т. 1).

Трактування апелянта терміну «ПОГАШЕНО» як скасований технічний паспорт є його довільним трактуванням. Роз`яснення поняттю «Погашено» було надано в Методичних рекомендаціях з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 05 вересня 2003 року №146, який скасовано розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №166-р. Відповідно до п. 1.1 Методичні рекомендації є інформаційно-роз`яснювальним посібником до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року №127.

Згідно з п.п. 8.5-8.7 Методичних рекомендацій при інвентаризаційно-оцінювальних роботах здійснюється ретельне обстеження будинків, господарських будівель та споруд на місці, виконується звірка їх стану з поверховими планами і інвентаризаційними документами. Результати обстеження заносяться в ескізи (абриси), після чого виконується їх камеральна обробка і внесення в поверхові плани, плани земельних ділянок, а також у відповідні інвентаризаційні форми-бланки (додаток 1 до Інструкції). Записи результатів обстеження виконуються червоною тушшю із зазначенням дати та прізвища виконавця робіт.

Якщо при обстеженні об`єкта, в технічні документи якого раніше були внесені незначні зміни червоною тушшю, виявлені нові зміни, останні вносяться до поверхового плану чи плану земельної ділянки зеленою тушшю (якщо внесені зміни не затемнюють креслення), і проставляється відповідний штамп.

У випадках коли значні зміни затемнюють читання поверхових планів і ускладнюють користування інвентаризаційними бланками, документація переробляється заново, а старі плани і бланки погашаються, ставиться штамп «Погашено», вказуються причини, ставиться дата внесення поточних змін та підпис виконавця. Заміна інвентаризаційних планів і текстових матеріалів на нові виконується також у разі їх значної зношеності та забруднення.

Нанесення встановлених в натурі змін на оригінал поверхового плану не дозволяється.

Погашені документи зберігаються в інвентаризаційних справах, знищення погашених документів і форм категорично забороняється, так як вони мають цінність архівного довідкового матеріалу.

Крім того, як вбачається з вище вказаного технічного паспорта (копія на а.с. 152-157 в т. 1), оригінал якого оглянуто апеляційним судом, власником будинку за вказаною адресою значиться ОСОБА_9 , тобто він виготовлений на замовлення останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_9 до Пістинської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, ОСОБА_9 просив визнати за ним право власності на спадкове майно після померлої тітки ОСОБА_10 , а саме на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_4 . Як вбачається зі змісту постанови (а.с. 114-116 в т. 1), судом встановлено, що апелянт ОСОБА_4 і позивач ОСОБА_9 є рідними братами і можливими спадкоємцями за своєю матір`ю ОСОБА_11 разом з третім братом ОСОБА_12 , який також участі в справі не приймав. Між позивачем ОСОБА_9 , апелянтом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 існують спори з приводу спадкового майна, які розглядаються в інших провадженнях. У матеріалах справи є різні дані щодо того, яке саме майно померлої ОСОБА_10 є об`єктом спадкування за її заповітом в користь позивача ОСОБА_9 і де воно знаходиться, а саме: буд АДРЕСА_3 чи АДРЕСА_4 чи АДРЕСА_7 або буд АДРЕСА_8 АДРЕСА_9 . З урахуванням таких встановлених обставин, рішення Косівського районного суду від 16 березня 2018 року було скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 . У задоволенні позову ОСОБА_9 до Пістинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

На перевірку доводів апелянта про те, що домоволодіння АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , в якому вони проживають, був побудований в 1927 році їхньою бабусею ОСОБА_6 , апеляційним судом витребувано для огляду в судовому засіданні оригінали погосподарських книг, як підставу виникнення права ОСОБА_5 на спадкове майно.

За даними оглянутих погосподарських книг Пістинської сільської ради: №6 на 1955-1960 роки (т. 2 а.с. 23-25) за особистим рахунком 475 с. Пістинь Косівського району головою господарства зазначено ОСОБА_13 , членами двору ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 . В графі «будівлі, що знаходяться в особистій власності господарства» зазначено жилий будинок 1928 року побудови та за господарством обліковується земля в користуванні площею 0,14 га, з них під будівлями 0,01 га;

№7 на 1961-1963 роки (т. 2 а.с. 26-28) за особистим рахунком 516 с. Пістинь Косівського району головою господарства зазначено ОСОБА_6 , членами двору ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 . В графі «будівлі, що знаходяться в особистій власності господарства» зазначено жилий будинок 1928 року побудови та за господарством обліковується земля в користуванні площею 0,15 га, з них під будівлями 0,01 га;

вказані особи в погосподарській книзі №6 на 1964-1966 роки (т. 2 а.с. 29-33) зазначені в господарстві за особистим рахунком 528 с. Пістинь Косівського району. В особистій власності господарства обліковується дві хати 1928 року побудови та 1962 року побудови, в користуванні земельна ділянка площею 0,15 га, з них під будівлями 0, 01 га. За особистим рахунком №529 головою сім`ї господарства зазначено ОСОБА_7 . Членами господарства його дружина ОСОБА_5 та сини ОСОБА_9 та ОСОБА_1 В їх особистій власності обліковується хата 1962 року побудови. На особистому рахунку мається відмітка про те, що господарство закрито згідно рішення сільвиконкому №11 від 10.05.1964 року та в додаткових відомостях вказано, що жилий будинок перейшов під №528.

Згідно погосподарської книги №8 Пістинської сільської ради на 1980-1982 роки (т. 2 а.с. 34-38), погосподарської книги №7 на 1983-1985 роки (т. 2 а.с. 39-43), погосподарської книги №7 на 1986-1990 роки (т. 2 а.с. 44-48) відповідно за особистим рахунком №591, №589, №158, в поземельній шнуровій книзі №685, №685, №627 обліковується господарство в с. Пістинь Косівського району, головою якого зазначено ОСОБА_6 . В особистій власності господарства значиться жилий будинок 1928 року побудови, загальною площею 65 кв.м та знаходиться в особистому її користуванні земля площею 0,15 га, з них 0,01 під будовою. За ОСОБА_7 та членами його двору ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 обліковується господарство відповідно під особистим рахунком № НОМЕР_2 , №590, №159, в поземельній шнуровій книзі №686, №686, №628. В графі «будівлі, що знаходяться в особистій власності господарства» погосподарської книги №8 Пістинської сільської ради на 1980-1982 роки зазначено жилий будинок 1962 року побудови, загальною площею 90 кв.м, стайня 1962 року побудови, літня кухня 1992 року побудови, підвал, криниця та за господарством обліковується земля в користуванні площею 0,05 га, з них під будівлями 0,01 га. В погосподарській книзі №8 Пістинської сільської ради на 1983-1985 роки за особистим рахунком № НОМЕР_3 в графі «будівлі, що знаходяться в особистій власності господарства» обліковується жилий будинок 1962 року побудови, стайня 1962 року побудови, літня кухня 1972 року побудови і підвал та за господарством обліковується земля в користуванні площею 0,05 га, з них під будівлями 0,01 га. Згідно погосподарської книги №7 Пістинської сільської ради на 1986-1990 роки за особистим рахунком № НОМЕР_4 маються записи щодо господарства в АДРЕСА_3 (голова сім`ї ОСОБА_7 ) в графі «будівлі, що знаходяться в особистій власності господарства» обліковується жилий будинок 1962 року побудови площею 90 кв.м, криниця та за господарством обліковується земля в користуванні площею 0,05 га, з них під будівлями 0,01 га.

За даними погосподарської книги №8 Пістинської сільської Ради на 1996-2000 роки (т. 1 а.с. 243-245, т. 2 а.с. 12-14) за особистим рахунком № НОМЕР_5 обліковується господарство по АДРЕСА_3 , членом господарства, якого записано першим значиться ОСОБА_7 , членами господарства ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 . За даним господарством обліковується земля площею 0,60 га, з них під будівлями 0, 03 га. В розділі ІІІ Жилий будинок в приватній власності громадян записів взагалі немає. В п. 23 Відмітки про члена господарства, що зовсім вибув з господарства вказано, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно відомостей облікової картки об`єкта погосподарського обліку погосподарської книги №8 Пістинської сільської ради на 2011-2015 роки (т. 1 а.с. 237-242, т. 2 а.с. 15-17) номер об`єкта погосподарського обліку 06831, головою домогосподарства АДРЕСА_10 АДРЕСА_3 значиться ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зареєстровані на проживання члени домогосподарства син ОСОБА_1 , син ОСОБА_4 , невістка ОСОБА_3 , внучка ОСОБА_8 . За домогосподарством обліковується земельна ділянка площею 0,60 га, з них земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,03 га. В розділі ІІ Жилий будинок в приватній власності громадян записів немає.

Аналіз оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг свідчить про неналежне ведення погосподарських книг працівниками Пістинської сільської ради, оскільки в книгах маються розбіжності щодо відомостей про спірне домогосподарство, зокрема в роках побудови житлового будинку, його площі, наявності одного чи двох житлових будинків, чи відсутність житлового будинку по АДРЕСА_3 .

Адже, відповідно до ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» №575-VI від 23.09.2008 року домогосподарство це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життєдіяльності, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких із цих стосунків, або перебувати і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи. Аналогічне визначення містить п. 1.4 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 08.12.2010 року №491 (далі Інструкції), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, та п. 4 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Державної служби статистики України 11 квітня 2016 року №56.

Згідно п. 1.3 Інструкції у рамках погосподарського обліку місцевими радами ведеться облік особистих селянських господарств у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань статистики.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції номер об`єкта погосподарського обліку - унікальний номер, що присвоюється кожному об`єкту погосподарського обліку один раз при включенні об`єкта до погосподарського обліку, який зберігається за ним при подальших перезакладеннях документів погосподарського обліку і є дійсним допоки об`єкт не буде виключено з обліку.

Однак, в порушення вказаних положень Інструкції Пістинська сільська рада, присвоївши домогосподарству по вул. Українській, 70 унікальний номер, зазначивши коло осіб, зареєстрованих в цьому господарстві, не зазначила про наявність у власності ОСОБА_5 житлового будинку за цією адресою.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 року №24?753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що спірним домоволодінням є житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1 , власником якого була ОСОБА_5 на час її смерті, а тому воно є спадковим майном.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду від 19 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2019 року.