Справа № 419/1504/19
Провадження № 2/419/424/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,

при секретарі - Шапка О. О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна та стягнення грошової компенсації вартості майна за приховування і використання на власний розсуд в сумі 79558 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про витребування майна та стягнення грошової компенсації вартості майна за приховування і використання на власний розсуд в сумі 79558 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.02.2019 року рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області по справі № 419/959/18 про розподіл спільно набутого майна за період шлюбу, за ОСОБА_1 визнано право власності на майно, а саме: станок строгальний, станок фрезерний вертикальний, станок шлифувальний, циркулярку торцовочну, верстак слюсарний з тисками, фрези та диски на пилу, електродвигуни у кількості 6 шт., гараж металевий, причеп до мотоблоку.

Вищезазначене майно знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де мешкали на той час подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Після рішення суду позивач звернувся до відповідача з проханням повернути майно перелічене у рішенні суду.

16.04.2019 року позивач звернувся з заявою до правоохоронних органів про неповернення майна відповідачем яке належить позивачу на праві приватної власності та присуджено йому в наслідок розподілу майна подружжя на підставі рішення суду, що підтверджується талоном - повідомлення про прийняття заяви № 59 від 16.04.2019 року.

Додатково квітні 2019 року позивач вирішив звернутися за примусовим виконанням вилучення майна до Новоайдарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

18.04.2019 року позивач отримав від відділу виконавчої служби повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з підстав, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення про вилучення.

У зв`язку з цим позивач не в змозі забрати належні йому речі, які йому було присуджено згідно рішення Новоайдарського районного суду.

Вартість відповідного майна на час звернення позивача до суду з позовом про розподіл спільно набутого майна подружжя визначена була як приблизна, про що зазначено у рішенні Новоайдарського районного суду. На сьогоднішній день позивач вважає, що вартість його майна складає: строгальний станок - 25 000 грн.; станок фрезерний вертикальний- 18 000 грн.; станок шлифувальний - 9500 грн.; циркулярка торцовочна - 4000 грн; верстак слюсарний з тисками - 2500 грн.; фрези та диски на пилу, а саме: фрези комплект 5 шт. - 3640 грн., фреза срощування - 1988 грн., диски на пилу 1 шт. 326 грн. - 1630 грн.; електродвигуни у кількості 6 шт.: а саме: електродвигун флянцевий 1,5 квт 3 шт. - 3300 грн., електродвигуни 3 Квт. 950 об/мин СССР 2 шт. - 4400 грн., електродвигун 1 шт. - 2600 грн.; гараж металевий- 3000 грн.; згідно сайту ОЛХ б/у де вказана приблизна вартість станом на 15.04.2019 року.

Всі зазначені верстаки окрім фуговального позивач виробив власноруч, дані верстаки були знаряддям його праці та слугували основним видом заробітку.

Позивач вважає, що належне йому майно на праві особистої власності відповідач не повертає так, як він його розтратив та здав на металобрухт.

Дії відповідача, що полягають в безпідставному заволодінні та утриманні його майна є неправомірними. Тому виникли підстави у його витребуванні і вилучити у відповідача та передати йому майно, а саме зазначене в рішенні Новоайдарського районного суду.

Вартість майна станом на час звернення з даним позовом складає 79558 грн., що підтверджується вартістю аналогічного майна зазначеною в інтернет сайті ОЛХ де здійснюється продаж відповідного майна. На підставі викладеного, позивач просить суд витребувати у ОСОБА_3 та передати майно ОСОБА_1 , а саме: строгальний станок, станок фрезерний вертикальний; станок шлифувальний; циркулярка торцовочна; верстак слюсарний з тисками; фрези та диски на пилу; електродвигуни у кількості 6 шт.; гараж металевий. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості майна за приховування та його використання на власний розсуд в сумі 79 558 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у їх задоволені. Позивач зазначила, що відповідач все належне йому майно вивіз, гараж металевий знаходиться на території подвір`я по АДРЕСА_1 .

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановленні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області, що набрало законної сили 27.03.2019 р., у цивільній справі № 419/959/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільно набутого майна за період шлюбу та стягнення компенсації за поліпшення побутових умов, яким позовні вимоги задоволені частково, та встановлені обставини, які доказуванню не підлягають.

Судовим рішенням за позивачем визнано право власності на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: станок строгальний; станок фрезерний вертикальний; станок шлифувальний; циркулярку торцовочну; верстак слюсарний з тисками; фрези та диски на пилу; електродвигуни у кількості 6 шт.; гараж металевий; причеп до мотоблоку.

Відповідним судовим рішенням пояснення відповідача стосовно вивозу позивачем спільно набутого майна, як і пояснення позивача про розпорядження спільно набутим майном на власний розсуд не брались судом до уваги, оскільки не були підтверджені належними доказами. Доводи позивача про те, що частину майна відповідач та її син здали на прийомний пункт металобрухту ТОВ «Максимет» м. Щастя не брались судом до уваги, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Відео фіксація, надана позивачем у якості доказу є неякісною, з перевернутим зображенням, зафіксовані події власне позивачем, без залучення представників органу місцевої влади або правоохоронних органів. Крім цього, представником відповідача надано суду довідку директора ТОВ компанії «Максимет» м. Щастя про те, що з січня 2015 р. по 07.07.2018 р. на приймальні пункти, що знаходяться у м. Щастя, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на металобрухт станки та запчастини не здавали. Вказані обставини доказуванню не підлягають.

Тобто, належних доказів щодо використання майна на власний розсуд відповідачем, яке належить позивачу на праві власності, так і вивозу позивачем майна суду не надано.

Допитані у судовому засіданні свідки, як з боку позивача, так і з боку відповідача, зазначили суду, що за час перебування у шлюбі сторонами спільно набуте майно. Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили суду, що позивач на мотоциклі вивозив речі, проте які саме, з зазначенням родових ознак, вони достеменно суду не підтвердили.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за №0000097 від 04.05.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, судом встановлено, що постановою від 31.05.2018 р. кримінальне провадження закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Даних, щодо здачі відповідачем ( або з її згоди) металобрухту на пункт прийому металобрухту м. Щастя, які прямо вказують на належне позивачу майно, матеріали досудового розслідування не містять.

З наданої представником відповідача довідки ПП «ІНТЕР МЕТ» від 06.08.2019 р. вбачається, що з січня 2015 р. до 30.07.2019 р. на приймальний пункт ПП «ІНТЕР МЕТ» м. Щастя ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на металобрухт станки (запчастини до них), труби, кутки, фрези, садовий інструмент не здавали.

Відповідні докази свідчать, що майно, яке належить на праві власності позивачу перебуває у незаконному володінні відповідача.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З урахуванням наведених судом доводів, позовні вимоги стосовно витребування майна позивача, що перебуває у незаконному володінні відповідача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача грошової компенсації вартості майна за приховування та його використання на власний розсуд в сумі 79558 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази повинні бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обставини справи на які вказує позивач в частині стягнення з відповідача грошової компенсації вартості майна за приховування та його використання на власний розсуд не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, розмір грошової компенсації має бути підтверджений певними засобами доказування, а саме висновком товарознавчої експертизи, а ні в якому разі суб`єктивним переконанням позивача про можливу вартість майна, посилаючись на приблизну вартість з сайту ОЛХ. Обов`язок доказування лежить на позивачеві.

На підставі ст. ст.16, 319, 321, 387 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 259, 263-265, 268, 315, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна та стягнення грошової компенсації вартості майна за приховування і використання на власний розсуд в сумі 79558 грн. - задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_3 та передати ОСОБА_1 належне йому на праві власності майно: станок строгальний; станок фрезерний вертикальний; станок шлифувальний, циркулярку торцовочну; верстак слюсарний з тисками; фрези та диски на пилу; електродвигуни у кількості 6 шт.; гараж металевий.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлене 22 жовтня 2019 року.

Головуючий: О. М. Іванова