Провадження № 2-о/204/12/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Невеселій К.А.,

за участю представника заявника адвоката Попової О.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Шевченківський районний відділ у місті Дніпрі Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки Російської Федерації, уродженки с.Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області, в неповнолітньому віці з одним з батьків, ОСОБА_4, на території України станом на 24 серпня 1991 року за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування поданої заяви, заявник посилалась на те, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 09 лютого 2005 року (повторно), заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області України. З моменту народження і до 1995 року, будучи неповнолітньою, заявник постійно проживала з батьками в селі Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області, Україна. Відповідно до свідоцтва про смерть від 04 липня 2017 роки (повторного), ОСОБА_5 (мати заявника) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, місце смерті с.Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області Україна. Відповідно до свідоцтва про смерть від 04 липня 2017 року (повторного), ОСОБА_4 (батько заявника) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, місце смерті с.Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області Україна. Після смерті батьків заявник в 1995 році спільно з родичами матері (сестрою матері) переїхала на постійне місце проживання в Російську Федерацію, республіка Саха (Якутія), м. Нерюнгрі, де в 1998 році набула громадянство РФ. З 2003 року заявник знову переїхала на проживання в Україну і постійно проживає в м. Дніпро. Для встановлення належності до громадянства України, заявник звернулася з письмовою заявою до Шевченківського РВ в м. Дніпро ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, та 06.02.2018 року отримала відповідь за № 635, де зазначено, що заявнику необхідно звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або юридичного факту про проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року, у зв'язку чим заявник змушена звернутися до суду.

У судовому засіданні представник заявника, заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені.

Представник заінтересованої особи - Шевченківський районний відділ у місті Дніпрі Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши представника заявника, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання за станом на 24 серпня 1991 року на території України необхідне заявнику для перевірки належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України, тобто від встановлення даного факту залежить виникнення особистих прав заявника.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року у селі Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області України, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області 09.02.2005 року, серія НОМЕР_1 (арк.с.7).

З копії паспорта Російської Федерації, виданого 30.12.2003 року ГОМ - 1 Нерюнгринського ГУВС Республіки Саха (Якутія) НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації (арк.с.6)

Відповідно до свідоцтва про смерть (виданого повторно) серія НОМЕР_2, виданого 04.07.2017 року Чечелівсьвським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5 (арк.с.8).

Відповідно до свідоцтва про смерть (виданого повторно) серія НОМЕР_3, виданого 04.07.2017 року Чечелівсьвським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4 (арк.с.9).

Згідно довідки Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області від 08.06.2017 року № 0980, ОСОБА_2 є уродженкою с. Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області та проживала на території села до 1995 року (арк.с.12).

З відповіді Шевченківського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України від 06.02.2018 року № 1211/635 вбачається, що за відсутності відмітки у паспорті громадянина колишнього СРСР про прописку, факт постійного проживання може бути встановлений лише судом (арк.с.14).

Відповідно до довідки голови квартального комету № 56, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2008 року мешкає за адресою АДРЕСА_2, без реєстрації (арк.с.15).

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до Генерального консульства РФ у Харкові з питання роз'яснення процедури виходу з громадянства Російської Федерації (арк.с.17).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, суду, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 Коли вони з сестрою залишились сиротами, її та сестру у 1995 році, по черзі, забрала тітка, яка мешкала у Російській Федерації. Вони з сестрою мешкали у тітки. Проживати на територію України ОСОБА_2 повернулась у 1999 році. Сестра із заявою про припинення громадянства Російської Федерації, не зверталась, зараз вона є громадянкою Російської Федерації.

Свідок ОСОБА_7, допитаний в судовому засіданні пояснив суду, що у 2008 року він познайомився з ОСОБА_2, з цього часу вони мешкають разом. На даний час ОСОБА_2 хоче отримати громадянство України. Чи відмовилась ОСОБА_2 від громадянства Російської Федерації, йому достовірно не відомо.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ, Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006).

Саме Законом України «Про громадянство України» передбачені питання належності до громадянства України (ст.3 Закону), а також набуття громадянства України як один з видів належності (ст.ст.6-15 Закону).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України, спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.2 ст.6 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається, зокрема за територіальним походженням.

Згідно ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов'язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Подання зобов'язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України, а також від осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, та осіб без громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов'язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов'язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Таким чином, відповідно до вимог Закону для реєстрації громадянином України необхідно, щоб особа: 1) постійно проживала на момент 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України"; 2) була іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство; 3) була особою без громадянства, яка подала заяву про набуття громадянства України; 4) була громадянином держави, законодавство якої передбачає автоматичне припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство України» реєстрація громадянства України - це внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Відповідно до Указу Президента України затверджено відповідний Порядок, а також покладено виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства на Державну міграційну службу України.

Згідно з положеннями Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, передбачено наступне: заяви з питань громадянства оформлюються, зокрема, про оформлення набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім'я начальника головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі за місцем проживання особи (абз.4 п.2); заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником (п.3); для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку (а саме: заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм), один із таких документів: декларацію про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства), зобов'язання припинити іноземне громадянство (для іноземців); деякі інші), а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях (п.п.24, 25); у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях (частина перша статті 8 Закону), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду (п.44); повноважним органом щодо вирішення питання щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України є Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі, яке перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов'язує належність особи до громадянства України (п.90); якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов'язує набуття особою громадянства України, начальник вказаного органу міліції або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України (п.94); рішення про оформлення набуття особою громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилається до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України, до якого документи були подані заявником, який не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови (п.п.95, 96).

Таким чином, на підставі викладеного, вислухавши заявника, свідків, вивчивши та проаналізувавши в сукупності, надані суду докази, судом встановлено, що встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року для заявника має юридичне значення, однак, заявником не надано належних і допустимих доказів того, що вона є особою, яка: 1) постійно проживала на момент 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України"; 2) була іноземцем, яка подала зобов'язання припинити іноземне громадянство; 3) була особою без громадянства, яка подала заяву про набуття громадянства України; 4) була громадянином держави, законодавство якої передбачає автоматичне припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Надані заявником докази не доводять з абсолютною переконливістю факт її проживання на момент 24 серпня 1991 року на території України.

Так, долучені заявником до матеріалів справи: копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 09.02.2005 року, згідно якого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася у с. Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області Україна, довідка Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області від 08.06.2017 року № 0980, згідно якої ОСОБА_2 є уродженкою с. Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області та проживала на території села до 1995 року, самі по собі, не можуть доводити факт щодо події, яка мала місце 24.08.1991 року, так як не містять інформації про час проживання заявника на території України, а також відомості про правові підстави її проживання.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наведені положення законодавства, зважаючи на те, що заявник ОСОБА_2, та її представник в судовому засіданні, не надали суду належних та переконливих доказів на підтвердження того, що станом на 24.08.1991 року заявник проживала на території України, а також не надали доказів звернення ОСОБА_2 із зобов'язанням припинити іноземне громадянство - громадянство Російської Федерації, заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,12,13,76-82,141,258,259,263-265,273,293 ЦПК України, ст. 1,3,6,8 Закону України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа - Шевченківський районний відділ у місті Дніпрі Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар