Справа № 138/3565/16-ц
Провадження №:2/138/25/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2019 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Цибульського О.Є.,

за участю: секретаря Політанської Т.М.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Могилів-Подільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 28.07.2011 по 23.04.2012 відповідач був зареєстрований в Могилів-Подільському міськрайонному центрі зайнятості як такий, що шукає роботу. У звязку із відсутністю на ринку праці роботи для відповідача та згідно поданих відповідачем заяв йому надано статус безробітного та відповідно п. 1 ст. 22 та п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначено допомогу по безробіттю. Пункт 2 ст. 36 Закону України покладає на застрахованих осіб, зареєстрованих як безробітні, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. При співставленні даних з довідника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивачем виявлено, що відповідач в період перебування на обліку як безробітний був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Дана інформація була прихована відповідачем від позивача. Також в заяві про надання йому статусу безробітного, яку відповідач особисто підписав, він засвідчив, що на час звернення до служби зайнятості не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. Таким чином, з вини відповідача позивачем йому безпідставно виплачено допомогу по безробіттю в сумі 15739,69 грн. 08.09.2014 позивачем видано наказ № 196 про стягнення з відповідача даної суми безпідставно виплаченої матеріальної допомоги. Відповідач особисто ознайомлений із вказаним наказом, однак станом на 11.11.2016 дані кошти позивачу не повернуто. За таких обставин позивач просить стягнути з ОСОБА_3 допомогу по безробіттю в сумі 15739,69 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали в повній мірі, просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що підприємницьку діяльність припинив ще до постановлення його на облік як безробітного, а тому вважає позов безпідставним.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого:

в період з 28.07.2011 по 23.04.2012 відповідач перебував на обліку як безробітний, у Могилів-Подільському міськрайонному центрі зайнятості та з 28.07.2011 отримував допомогу по безробіттю відповідно до особисто поданої заяви про надання статусу безробітного і призначення допомоги по безробіттю від 28.07.2011, у якій зазначив серед іншого, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, не займається трудовою діяльністю та не отримує пенсії на пільгових умовах. Дана обставина підтверджується заявою ОСОБА_3 від 28.07.2011 (а.с.10).

З акта розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» № 56, складеного 11.08.2014 Могилів-Подільським міськрайонним центром зайнятості, вбачається, що перевіркою, проведеною на підставі службової записки начальника відділу організації працевлаштування населення Могилів-Подільського міськрайонного центру зайнятості № 1252 від 04.08.2014, встановлено, що відповідач зареєстрований як приватний підприємець, у зв'язку з чим одержана ним допомога по безробіттю у розмірі 15739,69 грн. підлягає поверненню на розрахунковий рахунок Могилів-Подільського міськрайонного центру зайнятості (а.с. 9).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10.11.2014 за № 19576196 відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 30.03.1993. Запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем внесено за власним рішенням відповідача 25.07.2014 (а.с.12-13).

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування по безробіттю» передбачено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктами 2, 7 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

За змістом ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Пунктом 2 частини 2 статті 55 ГК України передбачено, що суб'єктами господарювання є громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

В судовому засіданні відповідач зазначив, що він припинив підприємницьку діяльність ще в 1995 році. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження таких обставин суду надано не було.

Також надав суду довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА № 502333, в якій вказано, що станом на 24.07.2014 інформація про ОСОБА_3 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутня, та довідку № 4576/17 від 02.09.2014 Могилів-Подільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області, згідно якої ОСОБА_3 не зареєстрований в Могилів-Подільській ОДПІ як фізична особа-підприємець. З вказаної довідки слідує, що ОСОБА_3 перебував на обліку Могилів-Подільської ОДПІ з 01.01.1995 по 20.08.2014 року, за період з 01.01.2000 по 20.08.2014 патентів не придбавав та доходів не декларував (а.с.52, 53). Крім того, з довідки № 5414/18 від 14.10.2014 Могилів-Подільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області слідує, що за період з 01.01.1998 по 31.12.2002 відповідач жодних доходів не декларував (а.с.79).

Разом з тим, суд критично оцінює надану відповідачем довідку серії АА № 502333 як доказ, оскільки в матеріалах справи наявна реєстраційна картка про включення відомостей про фізичну особу-підприємця та реєстраційна картка проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням, заповнені 25.07.2014 власноруч ОСОБА_3 (а.с.91-93). Тобто, відповідач фактично припинив свою діяльність як фізичної особи-підприємця 25.07.2014, що відповідає обставинам, викладеним у вказаному вище витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10.11.2014 за № 19576196 (а.с.12,13).

У пункті 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що Центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації.

Згідно з підпунктом 5.5 пунктом 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20 листопада 2000 року № 307 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

З вказаних вище норм слідує, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, встановлення факту подання особою недостовірних даних. Та обставина, що відповідач за період з 01.01.1995 по 20.08.2014 року, за період з 01.01.2000 по 20.08.2014 патентів не придбавав та доходів не декларував не спростовує тієї обставини, що він в період з 30.03.1993 по 25.07.2014 перебував в статусі фізичної особи-підприємця.

Така позиція суду відповідає позиції Верховного суду України викладеній в постанові від 16.04.2018 в межах розгляду цивільної справи № 755/7689/17-ц.

Таким чином, судом встановлено, що на момент реєстрації у Могилів-Подільському міськрайонному центрі зайнятості, отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю, відповідач ще не був позбавлений статусу підприємця та належав до категорії зайнятого населення, а отже безпідставно визнаний безробітним та отримувати матеріальне забезпечення за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» права не мав. При цьому правового значення не має, чи отримував відповідач на момент реєстрації у центрі зайнятості прибуток як фізична особа-підприємець чи ні, оскільки на той момент відомостей до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця внесено не було.

За таких підстав суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, стороною позивача суду було надано Наказ Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України № 165 від 18.10.2016, згідно якого, зокрема, Могилів-Подільський міськрайонний центр зайнятості знаходиться в процесі реорганізації, шляхом приєднання до Вінницького обласного центру зайнятості, а тому безпідставно виплачену допомогу по безробіттю та судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача на рахунок Вінницького обласного центру зайнятості.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 22 ч. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування по безробіттю», ст. 1 п. 2, 7 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 42, 55 ч. 2 Господарського кодексу України, ст. 36 ч. 3 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», ст. 12, 13, 81, 89, 141,259, 263-268ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Могилів-Подільського міськрайонного центру зайнятості (одержувач: Вінницький обласний центр зайнятості, ідентифікаційний код юридичної особи 05392714, р/р № 0802 в ГУДКС України у Вінницькій області, МФО 802015) безпідставно виплачену допомогу по безробіттю у розмірі 15739 (п'ятнадцять тисяч сімсот тридцять дев'ять) грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Могилів-Подільського міськрайонного центру зайнятості (одержувач: Вінницький обласний центр зайнятості, ідентифікаційний код юридичної особи 05392714, р/р № 0802 в ГУДКС України у Вінницькій області, МФО 802015) судові витрати у виді судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: