Справа № 161/1869/19 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/335/19 Категорія: 61 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Федонюк С.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання - Лимаря Р.С.,

представника заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державного підприємства «Сетам» про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу про проведення електронних торгів та повернення гарантійного внеску за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - ВДВС ГТУЮ у Волинській області), Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам») про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу про проведення електронних торгів та повернення гарантійного внеску.

ОСОБА_2 разом із позовною заявою подала до суду заяву про забезпечення позову, яку мотивувала тим, що у неї є достатні підстави вважати, що предмет іпотеки - цех медичних меблів /Б-1/, загальною площею 2558 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який було реалізовано на електронних торгах та переможцем яких визнано її, може бути незаконно відчужено на користь третіх осіб відповідачами, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вказує, що відповідачем ДП «Сетам» вже здійснено незаконні дії щодо реалізації предмету іпотеки - цеху медичних меблів /Б-1/.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчинення дій щодо відчуження майна, а саме предмета іпотеки - цеху медичних меблів /Б-1/, загальною площею 2 558 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2 просила скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким її заяву про забезпечення позову задовольнити з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що висновки місцевого суду про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову є помилковими, оскільки судом не враховано, що відповідачем ДП «Сетам» вже здійснено незаконні дії щодо реалізації майна, яке є предметом іпотеки, а саме цеху медичних меблів /Б-1/, загальною площею 2 558 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчать відповідні докази, які були надані суду разом із позовною заявою та заявою про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з таких мотивів.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що передбачені законом підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, оскільки їх невжиття не ускладнить чи не унеможливить виконання рішення суду у даній справі.

Такий висновок суду відповідає нормам процесуального права та обставинам справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами першою-третьою статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що майно, яке є предметом іпотеки - цех медичних меблів /Б-1/, загальною площею 2 558 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1, реалізовано шляхом проведення електронних торгів за реєстраційним лотом № 323455.

Відповідно до протоколу про проведення електронних торгів № 384588 від 25 січня 2019 року переможцем торгів визнано ОСОБА_2 (а.с.11-13).

Позивачка звертаючись до суду із позовною заявою про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу про проведення електронних торгів та повернення гарантійного внеску, свої вимоги обґрунтовувала тим, що внаслідок опублікування недостовірних відомостей щодо предмету торгів, зокрема, інформації про параметри, характеристику лоту, яка не відповідає дійсності, вона не змогла ознайомитися з предметом торгів, який мала на меті придбати та використовувати для задоволення своїх матеріальних потреб, що спричинило порушення її законних прав та інтересів.

Згідно роз'яснень, даних у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність прямого зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Позивачка у заяві про забезпечення позову не зазначила причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та не надала відповідні докази, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності та мають бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У розглядуваному випадку заходи забезпечення позову, які позивачка просила вжити у поданій заяві про забезпечення позову, є неспівмірними із заявленими вимогами та не відповідають змісту позовних вимог. Зазначені в розглядуваній заяві заходи забезпечення позову у вигляді арешту і заборони відчуження згаданого нерухомого майна, яке є (було) предметом електронних торгів з реалізації іпотечного майна, не пов'язані із предметом заявлених позивачкою як переможцем цих торгів вимог (визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу про проведення електронних торгів та повернення гарантійного внеску), і тому не можуть вважатися співмірними із цими вимогами. Невжиття таких заходів не може бути перешкодою для виконання можливого рішення про задоволення позову ОСОБА_2

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що постановлена місцевим судом ухвала про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відповідає вимогам закону.

Докази та обставини, на які посилається позивачка в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи спростовуються вищенаведеними обставинами та висновками апеляційного суду і не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: