ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м.Херсон

Номер справи: 661/2291/19

Номер провадження: 22-ц/819/1625/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Бойко М.Є. від 25 липня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк або АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н, згідно якої останній отримав кредит у розмірі 31000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 11.04.2019 року утворилась заборгованість 68348,33 грн, з якої: 21684,35 грн тіло кредиту; 19628,97 грн прострочене тіло кредиту; 22444,74 грн пеня за прострочене зобов`язання; 859,40 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн штраф (фіксована складова); 3230,87 грн штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 08.12.2016 року в сумі 68348,33 грн та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 25 липня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 08.12.2016 року в розмірі 21684,35 гривень, яка становить заборгованості по тілу кредиту та судові витрати за сплату судового збору в розмірі 609,46 гривень, а всього 22293,81 (двадцять дві тисячі двісті дев`яносто три грн. 81коп.) гривні. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2016 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.8).

В матеріалах справи міститься наданий позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому значиться декілька тарифних планів: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 9, 10-24).

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором б/н від 08.12.2016 року станом на 11.04.2019 року складає 68348,33 грн, з якої: 21684,35 грн заборгованість за тілом кредиту, 19628,97 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 22444,74 грн пеня за прострочене зобов`язання, 859,40 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 3230,87 грн штраф (процентна складова) (а.с. 5-7).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ні анкета-заява від 08.12.2016 року, ні зазначений витяг з Тарифів не містить відомостей про тарифний план, за яким відповідач отримав кредит, не міститься і строку повернення кредиту (користування ним), не зазначено якого типу картку отримав позичальник.

Позивачем не доведено, а судом не встановлено, який саме тариф погодив ОСОБА_1 . До позову долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який містить чотири тарифних плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», в яких по-різному визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, базова процентна ставка, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, однак витяг з Тарифів та анкета- заява не містять відомостей про погодження конкретного тарифу відповідачем.

В анкеті-заяви зазначено, що відповідачем погоджені Умови та Правила, які містять лише посилання на встановлені тарифами розмір відсотків, пені і штрафів.Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що вказано й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

В анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Отже, з наявних у справі доказів неможливо встановити на яких умовах отримано кредитні кошти та яким чином здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитним лімітом, а також порядок і розмір нарахування пені і штрафів.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував правову позицію Верховного Суду про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (08 грудня 2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13 травня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Отже, надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З огляду на викладене, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08 грудня 2016 року шляхом підписання анкети-заяви. Окрім того, банком не доведено, який саме тариф погодив позичальник. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання та терміни виконання договірних зобов`язань.

Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначеними у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 647/248/17.

Враховуючи, що банком не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів з декількома варіантами тарифних планів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позовні вимоги в оскаржуваній частині не доведені, надані позивачем письмові докази достеменно не доводять існування заявленої у позові заборгованості у ОСОБА_1 за простроченим тілом кредиту, пені за прострочене зобов`язання та несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафів, Тарифи не містять погодження та підпису відповідача. В зв`язку з чим, неможливо встановити, які саме тарифи погодив позичальник щодо пільгового строку користування кредитними коштами, розміру відсоткової ставки, штрафу, пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, а тому підстави для їх стягнення відсутні у зв`язку з недоведеністю.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, однак докази визнання відповідачем позову - у справі відсутні, як і інші підстави звільнення від доказування.

За таких обставин, в оскаржуваній частині рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені за прострочене зобов`язання та несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 особистим підписом засвідчив, що заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами» становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на вищевикладене.

Посилання скаржника на те, що відповідач користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість, тобто розрахунок заборгованості за кредитом проведено у відповідності до Умов та Правил надання банківських послуг, з якими погодився ОСОБА_1 , є необґрунтованими, оскільки позов не доведений, надані Умови та Правила, а також Тарифи на обслуговування відповідачем не підписані, а тому не можна вважати погодженими пільговий строк, строк виконання зобов`язань, відсоткову ставку, штрафи та пеню. Окрім того, обов`язок доказування обґрунтованості своїх позовних вимог покладено на позивача. Відповідач в судове засідання до суду першої інстанції не з`являвся та пояснення по суті позовних вимог не надавав.

Доводи Банку щодо неможливості застосовування у спірних правовідносинах позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки відповідач не заперечував факт ознайомлення з Умовами та Правилами чи Тарифами,- суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки позиція Верховного Суду містить висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах та використовується з метою забезпечення однакового застосування судами норм права. Судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, прийнято законне рішення в оскаржуваній частині із врахуванням вказаних висновків.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені за прострочене зобов`язання та несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафів ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування або зміни немає. В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», - залишити без задоволення.

Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 25 липня 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий підпис П.Я.Ігнатенко

Судді: підпис Л.П. Воронцова

підпис О.М.Полікарпова

З оригіналом згідно:

Копія постанови оформлена 24 жовтня 2019 року

Постанова набрала законної сили 24 жовтня 2019 року

Суддя П.Я. Ігнатенко

Секретар судового засідання Т.І. Пісоцька