Справа № 2-2164/06
Номер провадження 2-п/404/1/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

Головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 березня 2006 року по справі № 2-2164/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 березня 2006 року по справі № 2-2164/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а.с. 2-4).

В обґрунтування заяви зазначено, що заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 березня 2006 року у справі № 2-2164/06 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 23 квітня 1983 року центральним відділом РАГС Кіровоградського обласного управління юстиції, за актовим записом № 648.

Про ухвалення вказаного заочного рішення їй тривалий час не було відомо, оскільки в період з 12 вересня 1993 по 14 червня 2007 років, протягом майже чотирнадцяти років, вона постійно перебувала в Республіці Куба у звязку з лікуванням свого сина ОСОБА_3 у Лікувально-оздоровчому Центрі «Тартара» в рамках українсько-кубинської Програми «Діти Чорнобиля». В звязку з цим вона не була присутня у судовому засіданні під час розгляду справи та навіть не повідомлялась про такий розгляд.

Її чоловік, ОСОБА_2, з яким вона не втрачала звязок протягом всього періоду перебування в Республіці Куба, не повідомляв її про звернення з відповідним позовом до суду. Більш того, під час судового розгляду ОСОБА_2 був добре обізнаний про її місце перебування, проте з невідомих причин не повідомив про це суд.

Після повернення в Україну в 2007 році вона також багато уваги приділяла лікуванню сина. З чоловіком в неї збереглися хороші взаємовідносини, попри те, що за час її тривалої відсутності вони звикли проживати окремо. У будь-якому випадку якихось непорозумінь чи конфліктів між ними не виникало. ОСОБА_2 постійно з нею спілкувався, був в курсі лікування їхнього сина.

Зазначено, що через деякий час після повернення в Україну, вона в себе дома знайшла повістку про виклик до Кіровського районного суду м. Кіровограда, якою її викликали по справі № 2-2164-06 як відповідача за позовом її чоловіка ОСОБА_2 Відповідно до повістки розгляд справи був призначений на 12 год. 20 березня 2006 року, тобто в той час коли вона перебувала в Республіці Куба.

Ії чоловік, ОСОБА_2, який звернувся до суду в 2006 році добре знаючи, що вона перебуває за межами України, нічого їй про цю справу не розповів. Намагаючись дізнатися, з якими позовними вимогами він звернувся до неї, вона написала запит до суду з проханням повідомити про наслідки розгляду цієї справи, однак відповіді так і не отримала.

06 липня 2017 року вона повторно звернулася до суду з заявою. У відповідь листом від 11 липня 2017 року їй була направлена копія заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2006 року у справі №2-2164/06, з якого вона дізналася про розірвання шлюбу з чоловіком.

Вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню в звязку з тим, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, з поважних причин не могла зявитись в судове засідання та повідомити про причини своєї неявки.

Крім того, судовим рішенням від 22 березня 2006 року встановлено, що вона з чоловіком не проживала нібито з причин складних взаємовідносин. Натомість на момент розгляду справи вони не проживали разом в звязку з лікуванням їхнього сина за кордоном та необхідністю її догляду за ним. Рішенням про її відїзд за кордон було прийняте спільно з чоловіком. Факт перебування за межами України в період 12 вересня 1993 року по 14 червня 2007 року підтверджується відповідними довідками.

Відповідно автоматизованого розподілу справ, вказана заява передана на розгляд судді Івановій Н.Ю.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила скасувати заочне рішення. Зазначила, що про існування рішення про розірвання шлюбу їй нічого не було відомо, даним рішенням порушені особисті та майнові права.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надав письмові заперечення, відповідно яких просив заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення, оскільки вважає її безпідставною, незаконною та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначав, що шлюб між ним та заявником було зареєстровано у 1983 році, у цьому ж році народився їх син ОСОБА_4. Він працював на далекій півночі колишнього СРСР в м. Ігарка, Красноярського краю, де вони проживали разом однією сімєю з 1984 року до 1990 року.

Як вбачається з наданих заявником документів, у 1990 році вона разом з сином повернулась в Україну на постійне місце проживання, зареєструвалась у своїх батьків за адресою: м. Кропивницький, вул. Бережинська, будинок 66. У період з 1993 року по 2007 рік постійно проживала в Республіці Куба. У 2007 році повернулась на Україну.

З 1994 року він переїхав в м. Харків, де і проживає до цього часу. В 1991 році фактично припинені їхні шлюбні стосунки за взаємною згодою. З вказаної дати вони спільного господарства не вели, спільно не проживали, шлюбні стосунки припинено. Після розірвання шлюбу він вдруге одружився. Щодо подружніх відносин в будь-якій формі впродовж проживання ОСОБА_2 на території Республіки Куба та після повернення, у звязку з тривалою на протязі 14 років відсутністю ОСОБА_1 не могли бути і ніякої мови, що і було підставою прийняття рішення про юридичне оформлення розірвання шлюбу між ними. Про їхнє фактичне та юридичне розлучення та подальше життя окремо з укладанням нових стосунків, обмеживши спілкування тільки турботами про лікування дитини, були обізнані їхні батьки, родичі, знайомі. Спілкування проходило з сином. Від сина він знав виключно про його лікування. Обговорював з ним питання перерахувань коштів на утримання та ліки для сина.

У 2006 році він подав заяву за місцем реєстрації ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Неодноразові судові повістки, копія позову судом направлялись за місцем реєстрації відповідачки отримувались її батьками, про що свідчили відповідні розписки, що містяться в матеріалах справи та наявність за місцем проживання ОСОБА_1 повістки, яку нібито вона тільки-но знайшла. У 2007 році ОСОБА_1 повернулася з Республіки Куба в Україну в м. Кіровоград до своїх батьків. Таким чином, вона була обізнана про юридичне оформлення розірвання шлюбу та про судове рішення, як від нього так і своїх батьків. Починаючи з 2007 р. син неодноразово приїздив до Харкова у його нову родину на відпочинок. Заявник жодного разу у нього не була, він її ніколи до Харкова не запрошував. А вона знаючи про його новий шлюб ніколи не пропонувала зустрічі. Крім того, з моменту набрання рішення законної сили пройшло більше 10 років. Він в установленому порядку зареєстрував новий шлюб. Таким чином, для скасування заочного судового рішення про розірвання шлюбу повністю відсутні будь-які законні підстави /т. 2 а.с.55-56/.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 березня 2006 року по справі № 2-2164/06, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 23 квітня 1983 року центральним відділом РАГС Кіровоградського обласного управління юстиції, за актовим записом № 648 розірвано.

Відповідно до вказаного рішення, судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1983 року, про що свідчила довідка про укладення шлюбу. Разом не проживають з причин складних взаємовідносин, відновлювати сімю не бажають. Подружжя припинили сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, відновлювати відносини не мають наміру. У сторін від шлюбу неповнолітніх дітей не має, на час розгляду справи в суді спору про сумісне майно не виникає /т. 2 а.с.11/.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 022465, виданого 06 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції міста Харкова, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 134 від 06 квітня 2006 року /т. 2 а.с.57/.

05 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду міста Кіровограда з заявою про видачу копії судового рішення, просила повідомити про наслідки розгляду справи № 2-2164-06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу /т. 2 а.с.7/.

11 липня 2017 року Кіровський районний суд міста Кіровограда на заяву ОСОБА_1 від 10 липня 2017 року про видачу копії рішення направив останній копію заочного рішення від 22 березня 2006 року /т. 2 а.с.8/.

Відповідно до письмового повідомлення заступника голови Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 листопада 2017 року, вказано, що цивільна справа № 2-2164/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу знищена, відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затверджений Наказом Державної судової адміністрації України від 06 січня 2006 року за № 2 та акту знищення справ затвердженого головою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2007 року /т. 2 а.с.12/.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого провадження по заочному рішенню Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 березня 2006 року по справі №2-2164/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Відновлено втрачене судове провадження в частині судового рішення по цивільній справі № 2-2164/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, ухваленого як заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі: головуючого судді Кабанової В.В., секретаря Тимців О.П., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Відповідно до довідки від 11 червня 2007 року за вих. № 6145/15-500-80к, виданої консулом посольства України в Республіці Куба, підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 12 вересня 1993 року перебувала в Республіці Куба у звязку лікуванням її сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у Лікувально-оздоровчому Центрі «Тарара», що діє в рамках українсько-кубинської Програми «Діти Чорнобиля». Перебування ОСОБА_1 разом з сином на Кубі та нагляд за ним рекомендований кубинськими лікарями. На час вїзду ОСОБА_1 у 1993 році до Куби вона мала паспорт громадянина СРСР (внутрішній) з відміткою «Україна» (печатка МВС України №12-12, дата поставлення штампу 12 травня 1993 року), виданий 16 червня 1984 року відділом внутрішніх справ Ленінського райвиконкому м. Кіровограда. Як зазначає ОСОБА_1, місцезнаходження зазначеного паспорта на цей час їй невідомо. Повернення ОСОБА_1 разом з сином в Україну заплановане на 14 червня 2007 року /т. 2 а.с.5/.

Відповідно до довідки від 11 червня 2007 року за вих. № 6145/15-500-81, виданої консулом посольства України в Республіці Куба, підтверджено, що ОСОБА_3, який народився 29 серпня 1983 року у місті Кіровограді, з 12 вересня 1993 року перебуває в Республіці Куба у звязку з лікуванням у Лікувально-оздоровчому Центрі «Тарара», що діє в рамках українсько-кубинської Програми «Діти Чорнобиля». ОСОБА_3 має свідоцтво про народження зразка СРСР серії ІІ-ОЛ №326229, видане 18 жовтня 1983 року Ленінським відділом ЗАГС м. Кіровограда. Повернення ОСОБА_3 в Україну заплановане на 14 червня 2007 року /т. 2 а.с.6/.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК (1618-15) повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 121 ЦПК.

Відповідно до п. 8 вказаної постанови при розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Відповідно до п. 10 вказаної постанови Проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до п. 11 постанови рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК (1618-15). У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести

відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Скасування рішення суду про розірвання шлюбу в разі, коли його було зареєстровано в органах РАЦС і подружжя (або один із них) взяли новий шлюб, можливе тільки у випадку, коли при його постановленні були допущені істотні порушення норм матеріального або процесуального права. Розглядаючи справу після скасування попереднього рішення про розірвання шлюбу, суд повинен з'ясувати, чи не було його зареєстровано в органах РАЦС, і вирішити питання про анулювання цього запису.

Відповідно до п. 15 вказаної постанови звернуто увагу судів на те, що хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації

у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч. 2 ст. 114 СК) (2947-14). Це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 1 січня 2004 р., тобто до дня набрання чинності СК.

Початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) (2947-14) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК).

Судом встановлено, що заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2006 року було ухвалене без участі відповідача. Відомості про те, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи відсутні. Як вбачається із змісту заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2006 року відповідач в судове засідання не з'явилась. Відомості про причини її неявки не зазначені.

Судом встановлено, що про наявність заочного рішення про розірвання шлюбу заявник обізнана не була, про його наявність довідалась випадково. Посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 було відомо про розірвання шлюбу не підтверджено належними та допустимими доказами.

Посилання ОСОБА_2 на те, що ним укладено новий шлюб судом не приймається до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаного ним не надано.

Вирішуючи питання про перегляд заочного рішення, суд враховує принцип правової визначеності рішення суду, який застосовується Європейським судом з прав людини при вирішенні звернень відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і підлягає застосуванню судами України відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Ознайомившись з заявою про перегляд заочного рішення та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду на загальних підставах, оскільки доводи заявника в повному обсязі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284, 287, 288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 березня 2006 року по справі № 2-2164/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда 22 березня 2006 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу скасувати.

Призначити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Призначити підготовче засідання на 05 серпня 2019 року на 14 год. 00 хв.

Засідання відбудеться у приміщенні Кіровського районного суду м. Кіровограда, за адресою: м. Кропивницький, вул. Габдрахманова, 7, 2-й поверх, зал № 16.

Визначити відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобовязаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, у строк для подання відзиву відповідач має право предявити зустрічний позов, форма і зміст якого повинна відповідати вимогам ст. 194 ЦПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається http://kr.kr.court.gov.ua.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Ю. Іванова