Справа № 633/398/18
Номер провадження 4-с/633/2/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА ЇН И

23 жовтня 2019 року Печенізький районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Смирнова В.А.,

за участю секретаря судових засідань Ріпа І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Печеніги, Харківської області скаргу ОСОБА_1 до Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області на дії посадових осіб Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області та скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника,-

В С Т А Н О В И В :

6 листопада 2018 року представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Білик А.В. звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, в якій просить:

- визнати дії заступника начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області Сидоренко Ольги Миколаївни щодо опису та арешту майна (коштів) боржника - незаконними;

- постанову заступника начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області Сидоренко Ольги Миколаївни про опис та арешт майна боржника від 04 квітня 2018 року - скасувати.

В обґрунтування скарги представник скаржника посилається на те, що заступником начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області 27.03.2018 року відкрито виконавче провадження № 56059353 по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 236 747 гривень 91 копійки. Водночас зазначає, що виконавче провадження відкрито на виконання виконавчого листа № 633/180/16-ц від 04 жовтня 2016 року, виданого Печенізьким районним судом Харківської області 20.10.2016 року. При цьому стверджує, що 04.04.2018 року заступником начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській області Сидоренко Ольгою Миколаївною було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на майно боржника домоволодіння та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, постанову Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській області від 27.03.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56059353 вважає незаконною, а дії державного виконавця по проведенню виконавчих дій протиправними. Скаргу на дії посадових осіб з приводу вказаної постанови боржником вже подано. Крім того, постанову заступника начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській області Сидоренко О.М. про опис та арешт майна (коштів) боржника також вважає незаконною і такою, що винесена з порушенням норм діючого законодавства. При цьому наполягає, що про проведення опису і арешт майна ОСОБА_1 ніхто не повідомив, у зв`язку з чим, було суттєво порушені права боржника, передбачені ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме позбавлений права брати участь у вчиненні виконавчих дій. Такі незаконні дії державного виконавця призвели до того, що було неправильно описано майно, а також не все майно вказано в постанові опису. Окрім того, згідно фотокопії постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника встановлено, що при описі та накладенні арешту на майно державний виконавець керувалася ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження». Однак, в постанові про опис та арешт майна відсутній повний опис майна, на яке накладено арешт, не вказані всі індивідуальні характеристики арештованого майна. Крім того, в порушення вимог вказаної статті, копія постанови про опис та арешт майна (коштів) не була надана ОСОБА_1 , оскільки він не був присутнім при проведенні даної виконавчої дії і копії постанови йому направлено також не було, чим порушено норми ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження». Також представник скаржника вказує, що згідно постанови, оскаржувана виконавча дія була проведена у присутності понятих, яким роз`яснені їх права та обов`язки, відповідно до статті 22 ЗУ «Про виконавче провадження». Проте, таке твердження викликає сумніви, оскільки діюче законодавство прямо забороняє залучати в якості понятих підлеглих учасників виконавчого провадження. Так, при проведенні оскаржуваної виконавчої дії вказана норма була грубо порушена, адже як було відомо боржнику зі слів стягувачки, ОСОБА_3 на момент проведення виконавчої дії була заступником Ковальової- ОСОБА_4 . Також, згідно інформації, що міститься на офіційному сайті http://hra.arbitr.gov.ua, що належав Харківському апеляційному господарському суду видно, що стягувач ОСОБА_5 , - займала посаду керівника апарату вказаного суду, а заступником керівника апарату даного суду вказана Бойко Ж.О., тобто однією із понятих при проведенні оскаржуваної виконавчої дії була особа, яка є безпосередньою підлеглою стягувачки і не могла бути залучена в якості понятої. Крім того, у представника стягувача є великі сумніви щодо достовірності підписів стягувача і зберігача майна, оскільки підпис стягувача у постанові про опис та арешт майна боржника суттєво відрізняється від її підписів в інших документах. Зате даний підпис дуже схожий на підпис зберігача майна, який є чоловіком стягувачки. На підставі вищевикладеного просить суд визнати дії державного виконавця щодо опису та арешту майна боржника незаконними, а постанову про опис та арешт майна боржника від 04.04.2018 року - скасувати.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки подана з порушенням вимог ЦПК України, а саме без додержання вимог викладених у ст.ст. 43, 449 ЦПК України. Так, скаржнику було надано десятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків: надати суду відомості про те, коли саме боржник ОСОБА_1 був ознайомлений із оскаржуваною постановою державного виконавця про опис та арешт майна від 04 квітня 2018 року (з наданням до суду відповідних письмових доказів), а також скріпити власноручним підписом (або підписом представника) фотокопію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.04.2018 року, що надана суду разом із скаргою (аркуші 9-10).

Дана ухвала надсилалася позивачу, та 27.11.2018 року від представника скаржника адвоката Білик А.В. надійшло письмове доповнення до скарги, з якого вбачається, що копію ухвали без руху ОСОБА_1 отримав 22.11.2018 року у відділенні пошти смт. Печеніги. Крім того, представник скаржника в письмових доповненнях до скарги стверджував, що про опис та арешт майна ОСОБА_1 дізнався лише 01.11.2018 року, коли реєстрував місце проживання за адресою знаходження будинку по АДРЕСА_1 . Також до наданих додаткових пояснень додав скріплені підписом представника фотокопію Постанови про опис та решт майна (коштів) боржника від 04.04.2018 року та копію Довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Виконавчим комітетом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 02-30/2507 від 01.11.2018 року (аркуші 12-18).

З огляду на вищезазначене, 27.11.2018 року скаргу ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено судове засідання по розгляду скарги. При цьому, ухвалою суду витребувано із Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавче провадження № 56059353 від 27.03.2018 року (аркуш 22).

07.12.2018 року через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на скаргу, в якому представник Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській області доводи скаржника стосовно незаконності постанови та протиправності дій заступника керівника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській області Сидоренко О.М. вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, а від так, є надуманими та необґрунтованими. Так, представник Міжрайонного ВДВС на посилання ОСОБА_1 про нібито неповідомлення його про проведення опису й арешту майна та неповідомлення про складання постанови про опис та арешт майна від 04.04.2018 року у виконавчому провадженні № 56059353 у справі № 633/180/16-ц, повідомляє наступне. Виконавцем ОСОБА_6 було доведено до відома сторонам виконавчого провадження № 56059353 про проведення опису й арешт майна у виконавчому провадженні у відповідності до вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент винесення постанови про опис та решт майна від 04.04.2018 року, оскільки вказаною статтею закріплено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром. При цьому, постановою КМУ від 05.03.2009 року № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», зокрема, зазначено, що просте поштове відправлення поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки. З огляду на зазначене, виконавцем було повідомлено боржника про проведення опису та арешту майна, але 04.04.2018 року останній не з`явився для участі у вчиненні вказаної вище виконавчої дії. Крім того, представник Міжрайонного ВДВС наполягав, що виконавець діяла згідно вимог закону під час проведення опису та арешту майна за відсутності боржника та складанні відповідної постанови, адже на виконання законодавчих положень, передбачених ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавцем у виконавчому провадженні № 56059353 ОСОБА_6 було залучено не менше двох понятих. Припущення ОСОБА_1 стосовно зацікавленості однієї з понятих ОСОБА_3 є безпідставними так як, скаржником не надано суду і не долучено до матеріалів справи жодного офіційного підтвердження своїм припущенням. Окрім того, стосовно твердженням скаржника відносно незаконності постанови про опис та арешт майна від 04.04.2018 року, а саме стосовно «великих сумнівів ОСОБА_1 щодо достовірності підпису стягувачки», дане твердження також вважає безпідставним і жодним доказом не підтвердженим, оскільки з`ясування справжності підпису на документах не може бути встановлено скаржником самостійно, у зв`язку із необхідністю для цього спеціальних знань. Отже, враховуючи викладене, вважає, що є зрозумілим безпідставність та необґрунтованість скарги, а також зацікавленість боржника у перешкоджанні виконанню рішення у справі № 633/180/16-ц. Зважаючи на вищевикладене просить суд відмовити у задоволенні скарги.

Ухвалою суду від 11.12.2018 року повторно витребувано від Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області матеріали по виконавчому провадженню № 56059353 від 27.03.2018 року (аркуші 34-35).

На виконання ухвали суду від 11.12.2018 року від Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області 06.05.2019 року до суду надійшли копії матеріалів по виконавчому провадженню № 56059353 від 27.03.2018 року (аркуші 69-93).

В судове засідання представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Білик А.В. не прибув, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, але надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та задовольнити скаргу в повному обсязі.

Державний виконавець, рішення якого оскаржується в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав до суду письмову заяву, в якій просив суд відмовити у задоволенні скарги повністю.

Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду скарги відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно вимог ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом - Закон) виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

При цьому, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Так, згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності до статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З наведеного випливає, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для виконання рішення суду.

Таким чином, згідно положень діючого законодавства, обов`язком органів виконавчої служби є забезпечення повного, своєчасного та неупередженого виконання рішення суду.

Судом встановлено, що на виконанні у Міжрайонному відділі ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального Управління юстиції у Харківській області перебуває ВП № 56059353 з виконання виконавчого листа № 633/180/16-ц, виданого 20.10.2016 року Печенізьким районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 236 747,91 грн.( з урахуванням виплачених сум).

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 56059353, 26.03.2018 року до Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському району та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області надійшла заява ОСОБА_7 про прийняття до примусового виконання виконавчого листа у справі № 633/180/16-ц, виданий 20 жовтня 2016 року Печенізьким районним судом Харківської області на підставі п.1 ч. 1ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». До вказаної заяви додано виконавчий лист № 633/180/16-ц та квитанцію. (аркуш 81).

27.03.2018 року заступником начальника відділу Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському району та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області Сидоренко О.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ( ВП №56059353) (аркуші 82-83).

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

В судовому засіданні встановлено, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена державним виконавцем боржнику 27.03.2018 року поштою за адресою вказаною у виконавчому листі: АДРЕСА_1 , однак, повернута з відміткою відділення пошти «За закінченням встановленого строку зберігання» (аркуші 84-86).

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що боржник повідомлявся про відкриття виконавчого провадження належним чином.

В подальшому, у зв`язку з ненаданням боржником до відділу доказів виконання рішення у строк, наданий для добровільного виконання, державним виконавцем розпочате примусове виконання рішення суду.

Так, з наданих до суду копій матеріалів виконавчого провадження ВП № 56059353 вбачається, що державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження було виявлено за боржником ОСОБА_1 наявність права приватної власності на Ѕ частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11064937 від 27.06.2006 року, серія СВУ № 876680. (аркуш 87).

Водночас, відповідно до положень статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 07.03.2018 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

З урахуванням наведеного, 04.04.2018 року постановою заступника начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській області Сидоренко О.М. описано та накладено арешт на майно боржника, а саме: домоволодіння, яке складається з житлового будинку, надвірних споруд, розташованого на двох земельних ділянках. Загальна площа домоволодіння 43 АДРЕСА_2 , житлова площа 26,1 кв.м., площа земельних ділянок 0,1500 га та 0,0537 га, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (аркуші 88-91).

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 07.03.2018 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

При цьому, частиною 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Окрім того, частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 зазначеної статті у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Крім того, слід звернути увагу на положення п. 10 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, в якому визначено, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

- назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

- якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

- якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

- відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

- якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

- відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Отже, якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, то в постанові вказується прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, паспортні дані, її місце проживання.

Судовим розглядом встановлено, що опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 було проведено 04.04.2018 року за його відсутності у присутності двох понятих: ОСОБА_8 , що проживає в АДРЕСА_3 та ОСОБА_3 , проживаючої в АДРЕСА_4 . При цьому, державним виконавцем призначено відповідальним зберігачем та передано про кримінальну відповідальність ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Фрунзенським РВ УМВС України в Х/о 05.06.2009 року (аркуші 89-90). Копія даної постанови була направлена боржнику того ж дня за вих.№ 14.15-35/8769 (аркуш 92).

Також 04.04.2018 року державним виконавцем виходом за адресою: АДРЕСА_1 , за участю понятих: ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було встановлено, що боржника не було вдома, майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено. За результатами огляду будинку вбачається, що в ньому відсутні ознаки проживання, про що було складено Акт державного виконавця (аркуш 93).

Доводи скаржника відносно достовірності підпису стягувачки суд не бере до уваги з огляду на їх безпідставність, оскільки з`ясування справжності підпису на документах не може бути встановлено скаржником самостійно, у зв`язку із необхідністю для цього спеціальних знань.

На підставі викладено, суд дійшов висновку, що при винесенні постанови про опис та арешт майна від 04.04.2018 року заступник начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській областіСидоренко ОСОБА_10 М. діяла відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

В даному випадку, враховуючи те, що судове рішення тривалий час залишається невиконаним, а також ймовірність того, що боржник може реалізувати належне йому майно і ухилитись від виконання рішення, державним виконавцем обґрунтовано було прийнято рішення про передачу арештованого майна на зберігання третій особі.

Оскільки заявник не надав доказів, підтверджуючих незаконність накладення арешту на майно, або інших обґрунтованих підстав вважати, що при накладенні арешту на майно, державний виконавець діяв неправомірно, судом не вбачається підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії та постанову заступника начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській областіСидоренко О.М.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 447-451 ЦПК України, ст. ст. 28, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 до Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області на дії посадових осіб Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області та скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістьдесят вісім) гривень 40 копійок, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA НОМЕР_3 , код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.А. Смирнов