ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Гальонкіна С.А., Бутенко С.Б.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Хіль Л.М., суддів: Гальонкіна С.А., Бутенко С.Б. в апеляційному провадженні за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2014 року

по справі за поданням начальника відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції Кругового С.В. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Полтавського апеляційного суду перебуває цивільна справа №554/14792/14-ц за поданням начальника відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції Кругового С.В. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - ОСОБА_1 .

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13 жовтня 2019 року подання начальника відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції Кругового С.В. - задоволено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду 20 вересня 2019 року по справі відкрито апеляційне провадження.

22 жовтня 2019 року апелянт ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із клопотанням про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Хіль Л.М., суддів Гальонкіна С.А., Бутенко С.Б. Підстави відводу вмотивовував тим, що даний склад суду розглядав 07 жовтня 2019 року аналогічну справу №552/4484/19 за його апеляційною скаргою, яка була залишена без задоволення. Заявник посилається на те, що виникають ризики, що апеляційна скарга матиме незадовільний для нього результат в зв`язку з тим, що склад суду в обох справах один і той самий і їх позиція є прогнозованою, що може вплинути на об`єктивність вирішення справи

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про обгрунтовність заявленого відводу.

Відповідно до ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Вирішуючи питання обгрунтованості заявленого ОСОБА_1 відводу, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Підстави, за наявності яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), визначені статтею 36 ЦПК України.

Згідно частини першої цієї статті суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно частини другої, третьої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом частини четвертої статті 39 ЦПК України, у разі заявлення відводу з підстав, вказаних у пункті 5 частини першої статті 36 цього Кодексу (наявність інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді), обов`язок надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу покладається на заявника.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1).

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Наявність безсторонності суду відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначається за суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Об`єктивний критерій полягає зокрема у тому, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

ЄСПЛ у рішення по справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) зазначив, що існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований, сумнів у його безсторонності (серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fеуv.Аustria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЕСНК 2000-ХІІ). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Кюббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), Series А, № 86).

Отже, з наведеного слідує, що рішення суду, ухвалене за наслідками вирішення спору, не має викликати сумнівів щодо його законності та об`єктивності.

По суті підстави заявленого відводу зводяться до того, що колегія суддів у складі судді Бутенко С.Б., суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М. при розгляді справи №552/4484/19 за поданням державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області Ніколенка С.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України вже сформувала свою думку про притягнення до відповідальності боржника.

Зважаючи на вказані норми внутрішнього законодавства та практику Європейського суду з прав людини, слід вважати, що у даній справі колегія суддів не допустила жодних дій, які б свідчили про її небезсторонність чи упередження, однак наведені заявником обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності розгляду справи, а суд повинен вживати заходів щодо усунення сумнівів в безсторонності та об`єктивності суду в цілому.

Відповідно до ч.2 ст.41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді, тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 41 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Відвід колегії суддів у складі головуючого судді Хіль Л.М., суддів: Гальонкіна С.А., Бутенко С.Б., заявлений ОСОБА_1 , задовольнити.

Матеріали цивільної справи передати до канцелярії апеляційного суду для визначення колегії суддів згідно вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, окрім випадків, визначених ч.2 ст. 389 ЦПК України.

Судді: Л.М. Хіль

С.А. Гальонкін

С.Б. Бутенко