КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/13444/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/247/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

21 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПриватБанк» заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 лютого 2008 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 8300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Також зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте ОСОБА_4 не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку із чим станом на 31 травня 2017 року має заборгованість: 6 800,34 гривень - заборгованість за кредитом, 23 922, 16 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3597,14 гривень - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 250 гривень - штраф (фіксована частина), 1715,98 гривень - штраф (процентна складова).

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 36 285,62 гривень за кредитним договором № б/н від 18 лютого 2008 року та судові витрати у розмірі 1600 гривень.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що підписання відповідачем заяви від 18 лютого 2008 року, активація нею картки та користування картковим рахунком свідчать про укладання сторонами кредитного договору, визначених Умовами про надання та обслуговування платіжних карток.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 8300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 36285,62 грн.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦПК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положенням ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Пам'ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг (виконання робіт) і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про наявність між сторонами договірних відносин про надання банківських послуг.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу Банком надано кошти у виконання вимог кредитного договору від 18 лютого 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подана заява-анкета про бажання отримати кредит з лімітом 800 грн., отримана кредитна картка 239929 та підписані умови кредитування (а.с.6,7).

Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 31 травня 2017 року виникла заборгованість, у розмірі 36285 грн. 62 коп. з яких:6 800,34 гривень - заборгованість за кредитом, 23 922, 16 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 250 гривень - штраф (фіксована частина), 1715,98 гривень - штраф (процентна складова).

Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідачем суду не надано.

Колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає комісія у розмірі 3597,14 грн. з огляду на наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003ц15.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Банком не зазначаються, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику

При цьому нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

Зазначене узгоджується з правовою позицією ВСУ від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16.

Відповідно до частини третьої ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, комісія в розумінні Умов та Правил надання банківських послуг є винагорода, яка сплачується позичальником на користь банку за надані останнім послуги пов'язані з обслуговуванням клієнта.

Таким чином, пеня, як вид забезпечення виконання зобов'язання та комісія, як винагорода за надані послуги, не є тотожними поняттями, оскільки відрізняються за своєю правовою природою.

Однак, позивачем в позовній заяві, зокрема в прохальній її частині вимагається до стягнення з відповідача 3597 грн. 14 коп. заборгованості за пенею та комісією. При цьому, позивачем не розмежовано, який саме розмір пені вимагається ним до стягнення та за який саме період він виник, а також не зазначено яка сума комісії нарахована позивачем та за які саме послуги банку.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю.

Згідно довідки Банку, відповідачу направлено смс-повідомлення про збільшення відсоткової ставки, збільшувався ліміт кредитування та надавалися кредитні картки 6 лютого 2008 року з терміном дії до лютого 2012 року, 27 червня 2009 року з терміном дії до лютого 2012 року, 26 липня 2011 року з терміном дії до травня 2015 року.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18).

Відтак з ОСОБА_4 підлягають стягненню відсотки за користування кредитом до 31 травня 2015 року (строку дії кредитної картки) у сумі 9349 грн. 70 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 207,54 з яких 6 800,34 грн. - заборгованість за кредитом,9349 грн. 70 коп.- відсотки за користування кредитом, 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 807 грн. 50 коп. штрафу (процентна складова).

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1896, 89 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2018 року скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18 лютого 2008 року у розмірі 17 207,54 та судові витрати у розмірі 1896 грн. 89 коп.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді