ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 629/1910/19

Провадження № 22-ц/818/3717/19

Категорія: про встановлення факту

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

учасники справи:

заявник : ОСОБА_1

заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області - правонаступник Пенсійного фонду України Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2019 року у складі судді Каращука Т.О., -

встановив:

23 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт перебування на утриманні свого покійного чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік , ОСОБА_2 , з яким вони перебували у шлюбі з 25 травня 1974 року по день його смерті. Чоловік отримував пенсію в розмірі 5 656,93 грн., розмір її пенсії за віком становить 1627,34 грн.. Пенсія чоловіка була постійним та основним джерелом засобів до існування.

З 2010 року вони з чоловіком придбали житло у сусідньому будинку, де вона була зареєстрована, але фактично мешкала разом з чоловіком за адресою його реєстрації.

Після смерті чоловіка вона звернулася до Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, але їй було відмовлено з тієї підстави, що вона з чоловіком були зареєстровані за різними адресами.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2019 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким її заяву задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме з`ясувавши обставини по справі суд не сприяв повному та неупередженому розгляду справи.

Зазначає, що незважаючи на різні адреси реєстрації місця проживання, вони з чоловіком мешкали за однією адресою, а саме за адресою місця реєстрації чоловіка: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, вона піклувалася про чоловіка, який хворів та потребував постійного догляду.

Факт постійного спільного проживання з чоловіком підтверджено поясненнями свідків, а саме сусідів, які проживали поруч, але у зв`язку з її необізнаністю та юридичною неграмотністю, ці пояснення вона не надала до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Харківській області не надано.

Відповідно до частин 1, 2 ,4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги , якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника - адвоката Тимошенко Н.І., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом розглядом встановлено, що 25 травня 1974 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб. Прізвище « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серія НОМЕР_1 ( а.с.8).

Згідно копії паспорта НОМЕР_2 виданого 18 січня 2001 року Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 12.05.1975 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 10.08.2006 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 26.02.2009 року за адресою АДРЕСА_1 , а з 16.09.2010 року за адресою АДРЕСА_3 (а.с.4-5).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років ( а.с. 7).

Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» від 23.03.2019 року ОСОБА_2 з 12.09.1975 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.9).

Згідно листа Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 29.03.2019 ОСОБА_1 повідомлено про рішення Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про відмову в призначення пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку з тим, що нею не надано документів , якими посвідчується факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї.( а.с. 10).

Відкривши провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та ухваливши рішення по суті, суд першої інстанції припустився помилки про визначення питання щодо визначення виду провадження, за яким має розглядатися заява ОСОБА_1 та вирішуватися зазначені в ній питання.

Відповідно до вимог частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорених прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових права або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким саме чином внормовано це питання і частиною 4 ст. 315 ЦПК України, в силу якої суддя залишає заяву без розгляду, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами якого (розгляду) вирішується і ця справа.

Зазначені положення цивільного процесуального закону узгоджуються з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.01.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно із якими в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які не пов`язані з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Факт перебування заявника на утриманні у чоловіка з урахуванням того, що той був зареєстрований за іншою адресою з 12.09.1975 року та до часу своєї смерті, потребує доведення.

Лише у разі доведення та встановлення того факту, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , попри реєстрації у передбаченому законом порядку місця їх проживання за різними адресами, фактично мешкали разом і ОСОБА_1 знаходилася на його утриманні, у заявника виникає право на отримання пенсійного забезпечення у іншому розмірі.

Отже, у даному випадку не можна вважати, що у цій справі відсутній спір про право.

Проте, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та розглянув заяву про встановлення факту що має юридичне значення, в окремому провадженні.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до ч.4 ст.315, п.4 ч.1 ст.374 та ст.377 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду. Таке судове рішення узгоджується з правовою позицією, яка міститься в постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судувід 17 січня 2019 року у справі№336/714/18.

Судове рішення апеляційної інстанції, яким заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, не позбавляє права заявника звернутися до суду у встановленому ЦПК України порядку із позовом про захист своїх прав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, ст. ст.ст. 377, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий П.В. Кісь

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина