Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1278/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, в котрій зазначено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 10 березня 1995 року ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1. З 27 листопада 2012 року у вищевказаному будинку прописана ОСОБА_2, яка 11.03.2016 року вибула з с. Червоне Яготинського району Київської області в с. Велимче Ратнівського району Волинської області. З 21 серпня 2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, була прописана у вищевказаному будинку. З липня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виїхали на інше постійне місце проживання, а саме в будинок АДРЕСА_2, забравши всі свої речі. З того часу вони ні разу не з'являлися до будинку. Як убачається з позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини від 25 червня 2018 року та акту обстеження депутата Яготинської міської ради сьомого скликання ОСОБА_5 від 20 червня 2018 року ОСОБА_2, 1993 року народження, та її дочка ОСОБА_3, 2013 року народження, проживають за адресою: АДРЕСА_2, але не прописані. ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з сином позивача - ОСОБА_6, який згідно рішення Яготинського районного суду Київської області 18 листопада 2015 року (справа № 382/2313/15-ц) між ними було розірвано. Необхідно зазначити, що ОСОБА_2 дівоче прізвище має "ОСОБА_2". Як убачається з свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_7. Посилаючись на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 більше року не проживає в даному будинку, то вона згідно ст. ст. 29 та 405 Цивільного кодексу України втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Реєстрація ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в домоволодінні, яке належить позивачу на праві власності, обмежує його в праві розпорядження своєю власністю, оскільки відповідно до Інструкції про порядок проведення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, за наявності реєстрації місця проживання в будинку неповнолітньої дитини, він не може укладати правочини щодо цього нерухомого майна без відповідної на те згоди органу опіки та піклування. Враховуючи викладене, просив визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, втратившою право на користування будинком АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та зазначив, що виписати онучку потрібно в зв'язку з тим, що його жінка слаба, вони хочуть продати будинок та переїхати жити до сина.

Відповідачка в судовому засіданні не визнали вимоги позову, мотивуючи це тим, що у неї немає власного житла і їй немає де прописати свою дитину. Вона сама прописана у батьків, де немає можливості прописати дитину. На даний час вона з дитиною проживає в будинку свого другого чоловіка.

Представник Служби у справах дітей Яготинської РДА не заперечував проти зняття з реєстрації дитини у разі, в разі якщо дитина буде зареєстрована в іншому місці.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Так, в судовому засіданні з копії посвідчення (а.с. 1) вбачається, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2).

З акту обстеження від 20.06.2018 року (а.с. 5) вбачається, що ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3, 2013 року народження, проживають в АДРЕСА_2, але не зареєстровані.

З копії акту обстеження (а.с. 5 зворотній бік) вбачається, що в АДРЕСА_1 прописана, але не проживає з липня 2015 року ОСОБА_3, 2013 року народження.

З копії позовної заяви (а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) проживає за адресою: АДРЕСА_2.

З копії свідоцтва про право власності на житло (а.с. 7) вбачається, що ОСОБА_1, та членам його сім'ї ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 належить житловий будинок АДРЕСА_1.

З копії паспорта (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

З копії свідоцтва про народження (а.с. 9) вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 та її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

З копії паспорта (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Велимче Ратнівського району Волинської області.

З копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с. 10 зворотній бік) вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, з 22.03.2016 року зареєстрована в АДРЕСА_3.

З копії позовної заяви (а.с. 11) вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована в АДРЕСА_3, а фактично проживає в АДРЕСА_2. Крім того, вбачається, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_6, який розірвано згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 23.11.2015 року, та від шлюбу має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З допії довідки (а.с. 12) вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, має склад сімї: ОСОБА_10 та ОСОБА_3, 2013 року народження.

З копії довідки (а.с. 13) вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, з 27.11.2012 року була прописана в АДРЕСА_1 та 11.03.2016 року вибула в с. Велимче Ратнівського району Волинської області. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, прописана в АДРЕСА_1 з 21.08.2013 року.

Відповідно до положення ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимеим є зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Інші майнові права дитини та порядок їх захисту встановлюються законами України.

Відповідно до принципу 4 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення, вона повинна мати право на здоровий ріст і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері. Дитина повинна мати право на належне харчування, житло, розвиток і медичне обслуговування.

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року зобов'язання додержувати поваги до прав людини високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, а також вимоги ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", ст. 47 Конституції України, беручи до уваги принцип 4 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, ст. ст. 1, 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відсутність іншого житла для реєстрації дитини, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 209, 212, 218 ЦПК України, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Декларації прав дитини, Конституції України, Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", Закону України "Про охорону дитинства",

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 25 березня 2019 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.