ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4269/19 Справа № 200/884/17 Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

В січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, з урахуванням уточненої позовної заяви від 30 березня 2018 року мотивував свої вимоги тим, що 17 грудня 2007 року між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 375000,00 доларів США, що еквівалентно 1893750,00 грн. зі строком користування до 16 грудня 2022 року та сплатою 12,9% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ОСОБА_1 та АКІБ "Укрсиббанк" 17 грудня 2007 року був укладений договір поруки №0/П/1, згідно з яким позивач взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком по зобов'язанням ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором у повному обсязі. За умовами договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. 22 лютого 2008 року банком за погодженням з позичальником було змінено умови основного договору шляхом збільшення відповідальності за порушення умов кредитного договору, а саме банк листом за №ПС183437 повідомив позичальника, що у разі порушення умов кредитної дисципліни, зокрема неналежного виконання умов кредитного договору від 17 грудня 2007 року, банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти, а саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу. Крім того, з 01 листопада 2008 року боржник припинив оплату платежів, тому починаючи з наступного дня банк мав право звернутися до поручителя з вимогою про погашення боргу в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням. Банк звернувся до суду з позовом лише 23 липня 2009 року, тобто з пропуском встановлених шести місяців.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати припиненою з 22 лютого 2008 року, яка виникла на підставі договору поручительства від 17 грудня 2007 року №0/П/1, укладеного між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 та АКІБ "Укрсиббанк".

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ПАТ "Укрсиббрнк" в порядку положень ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність доводів апелянта.

ОСОБА_2 своїм правом щодо подання відзиву на вказану апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до п.1.1 якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 375000,00 доларів США, що дорівнює в еквіваленті у національній валюті 1893750,00 грн.

Відповідно до п.1.2.2 договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток №1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 16 грудня 2022 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Згідно п.1.3.1 договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,90% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку якщо банк не повідомив позичальника про встановлення новоог розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором у попередньому місяці.

Відповідно до п. 1.3.2 договору, сторони погодились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених частиною 1 пункту 5.2 договору.

Згідно п. 5.1. договору, процентна ставка за цим договором може бути змінена в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, сторони погодили, що банк згідно умов пункту 1.3.1, 1.3.2 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення в разі:

а) порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором); та/або

б) погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи тощо, а також даних щодо дотримання позичальником кредитної дисципліни (зокрема, своєчасного погашення заборгованості та/або виконання інших зобов'язань позичальника за цим договором); та/або

в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% у порівнянні з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки, підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті); та/або підвищення ставки на 3 відсоткових пункту за бланковими кредитами «овернайт» НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки;

У випадках настання обставин:

- передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2. договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п. 1.3.1 договору.

Сторони погодили, що у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п. 5.2 кредитного договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за договором у наступному порядку, а саме:

- банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомити позичальника про встановлення нової процентної ставки із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки шляхом направлення поштою за адресою позичальника відповідного рекомендованого листа;

- такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 17 грудня 2007 року був укладений договір поруки №0/П/1, згідно з яким ОСОБА_1 зобов'язався відповідати перед кредитором за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 грудня 2007 року, у повному обсязі, як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно п. 1.2 вказаного договору поруки, поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Відповідно до п. 3.1 цей договір діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

Листом за №ПС 183437 від 22 лютого 2008 року АКІБ "Укрсиббанк" повідомив ОСОБА_2, що з 12 березня 2008 року запроваджує нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу. У разі порушення умов кредитної дисципліни, зокрема неналежного виконання умов кредитного договору №0 від 17 грудня 2007 року, а саме у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти, а саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За п.1.3.1 Кредитного договору, нарахування відсотків за користування кредитними коштами встановлено у розмірі 12,90% річних.

Водночас, п. 5.2. Кредитного договору передбачено, що банк згідно умов пункту 1.3.1, 1.3.2 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення в разі: а) порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором). У випадку настання обставин, передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2. договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п. 1.3.1 договору.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року №5, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України у справі за №6-106цс14, за змістом частини четвертої ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання.

За умовами кредитного договору погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами.

Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку, останній платіж позичальником було здійснено 01 листопада 2008 року, наступний мав бути здійснений в грудні 2008 року, отже саме з грудня 2008 року банк дізнався про своє порушене право.

Вимогу до поручителя ОСОБА_1 банк заявив 18 травня 2009 року, направивши її рекомендованим листом, що підтверджується чеком "Укрпошти", тобто в межах шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

25 липня 2009 року банк заявив позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення зоборгованості за кредитним договором, та рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року позов задоволено.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання договору поруки припиненим суд першої інстанції із врахуванням вище проаналізованих положень діючого цивільного законодавства та умов як кредитного договору, так і спірного договору поруки, дійшов висновку про те, що, по-перше, підстави вважати поруку припиненою внаслідок збільшення відповідальності поручителя відсутні так як кредитор та позичальник домовились про розмір подвійної процентної ставки у разі порушення виконання основного зобов'язання ОСОБА_2, про що при підписанні договору поруки ОСОБА_1 було відомо, а, по-друге, підстави вважати поруку припиненою внаслідок спливу шестимісячного строку після того, як відповідачу стало відомо про порушення свого права з моменту невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором відсутні, так як пред'явивши вимогу до поручителя та звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості з позичальника та поручителя (рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року) кредитор, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний почав обчислюватись від цієї дати.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано збільшення відсоткової ставки ПАТ "Укрсиббанк", що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя та є підставою для припинення поруки, а також на те, що судом не застосовано положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, якою передбачено припинення поруки після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, оскільки такі доводи фактично дублюють виклад обставин позовної заяви, були розглянуті судом першої інстанції та спростовуються вище проаналізованими положеннями цивільного законодавства України.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що подвійна процентна ставка, яка була застосована банком відповідно до умов кредитного договору у разі порушення позичальником своїх зобов'язань та про що було відомо апелянту при підписанні договору поруки, за своєю правовою природою не є збільшенням відсоткової ставки, а тому до даних правовідносин не може бути застосована ч. 1 ст. 559 ЦК України, як правова підстава для припинення договору поруки, оскільки жодних змін до кредитного договору без згоди поручителя, які б призвели до збільшення обсягу його відповідальності, внесено не було.

Посилання апелянта на те, що фактично договір поруки юридичну силу припинив вже через шість місяців, не може слугувати підставою для визнання поруки припиненою, оскільки банк, в межах строку дії поруки, звернувся із судовою вимогою до боржника та поручителя, зокрема, про порушене право банк дізнався в грудні 2018 року, вимогу до ОСОБА_1 банк заявив 18 травня 2009 року, направивши її рекомендованим листом, тобто в межах шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ "Укрсиббанк" звернувся в липні 2009 року.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова