Справа № 159/4582/19
Провадження № 2/159/1222/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позовного провадження (усного) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач 14.08.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить змінити - збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 07.12.16 р. у справі № 159/4 501/16 - ц за її позовом до відповідача у розглядуваній справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та стягувати на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 4 500 грн щомісячно до досягнення останнім повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.07.12 р. сторони зареєстрували між собою шлюб. За час шлюбу у сторін народилась вказана вище дитина. За рішенням суду від 04.07.16 р. шлюб сторін було розірвано і спільна неповнолітня дитина сторін залишилась проживати з нею. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі по 500 грн на щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач дитиною не цікавиться та її не утримує. Їй же самій важко утримувати дитину з огляду на постійне підвищення рівня життя. Сума визначених судом аліментів є недостатньою. Відповідач працює водієм міжнародних перевезень на вантажному автомобілі марки «ДАФ», р. н. НОМЕР_1 , з причіпом № НОМЕР_2 . Його заробіток становить більше 40 000 грн.. Він постійно перевозить вантаж із - за кордону; інших неповнолітніх дітей та утриманців не має; стан його здоров`я - задовільний. Її ж матеріальний стан нижчий у порівнянні з матеріальним станом відповідача. Вона проживає з дитиною у сільській місцевості та роботи з достатнім заробітком знайти не може, свого житла не має. Покликаючись на ст. 192 СК України, просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 11.09.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав під розпис 26.09.19 р.

За станом на 16.10.19 р. відзиву на позовну заяву до суду не подано.

Позивач та її представник - адвокат - у судове засідання не з`явились, хоча належно повідомлені. Причини неявки суду не повідомили. Попередньо представником позивача - адвокатом подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, у якій зазначено, що позовні вимоги вони підтримують повністю та просять позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Причини неявки суду не повідомив.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності сторін та представника позивача - адвоката.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 04.07.16 р. у цивільній справі № 159/2 434/16 - ц провадження № 2/159/923/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 15.07.16 р., дійсно, шлюб сторін, що був укладений і зареєстрований 06.07.12 р., було розірвано у судовому порядку.

Та обставина, що сторони мають вказану вище спільну неповнолітню дитину, побічно стверджується копією постанови державного виконавця Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області про відкриття виконавчого провадження від 03.01.17 р. у ВП № 53226151, за якою було відкрито виконавче провадження по виконанню судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Копією цієї ж постанови стверджуються доводи позивача про те, що за судовим рішенням, а саме - рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області у справі № 159/4 501/16 - ц , на підставі якого 29.12.16 р. було видано виконавчий лист, було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 5 00 грн щомісячно на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини сторін як спільної.

На підтвердження своїх доводів позивачем надано суду рішення вказаного вище суду, роздруковане з ЄДРСР, що не містить даних про сторін у справі, але має дату - 07.12.16 р., № справи 159/4 501/16 - ц.

З врахуванням вказаного вище рішення, роздрукованого з ЄДРСР, можливо прийти до висновку, що саме за цим рішенням і було стягнуто ті аліменти, про які зазначає позивач у своїй позовній заяві.

За текстом вказаного вище рішення суду, роздрукованого з ЄДРСР, позов було задоволено повністю. На час розгляду справи відповідач не працював.

Даних на підтвердження факту проживання спільної неповнолітньої дитини сторін з позивачем, остання не надала. Копії аркушів з заголовками «Розділ III. Прописка (реєстрація), де містяться відбитки штампів, що є нечитабельними, не дають суду підстави прийти до переконання про те, що ці аркуші паперу є достатніми доказами факту проживання позивача спільно із спільною неповнолітньою дитиною сторін.

Таким чином суд вважає доведеним ту обставину, що сторони мають на утриманні вказану вище спільну неповнолітню дитину.

Відповідач на даний час є платником аліментів на користь позивача на утримання цієї неповнолітньої дитини сторін у розмірі, визначено за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 07.12.16 р. у справі № 159/4 501/16 - ц.

Позивач в даний час не працює та доходу не має.

Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Враховуючи вище зазначені норми права та обсяг доказів, що надані у розпорядження суду позивачем та її представником - адвокатом, суд враховує, що у розпорядження суду надано докази того, що позивач є отримувачем, а відповідач - платником аліментів на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини. Однак суду не надано доказів того, що на даний час позивач не працює та не має доходу та такий її майновий стан - це погіршення порівняно з тим її майновим станом, що мав місце на час вирішення судом питання про стягнення аліментів.

Також позивачем не надано суду доказів того, що відповідач на даний час працює та має сталий доход та який саме.

Тобто позивач не довела належними та допустимими доказами, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім зазначених вище як таких, що встановлені судом.

Будь - яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дитини сторін здоров`я, майнового стану саме у період з дати ухвалення судового рішення про стягнення аліментів та до подачі до суду розглядуваного позову позивач суду не надала.

Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує лише тим, що вона доходу не має, хоча жодним доказом не підтверджує того, що на дату ухвалення рішення суду про стягнення аліментів вона мала доход; та що постійно збільшуються витрати на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін.

Однак обгрунтування погіршення свого матеріального стану лише збільшенням витрат на утримання дитини та розміру прожиткового мінімуму, що встановлений законодавчо, суд вважає недостатнім.

А тому, з врахуванням наведеного вище, у задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 137, 141, 209, 280, 281, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. 192 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , і. н. НОМЕР_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 ;

представник позивача - адвокат Прадищук Лідія Михайлівна, адреса: 45031, с. Дубове Ковельського району Волинської області, вул. Ковельська, 92;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_5 , і. н. НОМЕР_6 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено на 25.10.19 р..