Ухвала

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 753/3963/17

провадження № 61-35907св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державний концерн «Укроборонпром»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва, у складі судді Коренюк А. М., від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Музичко С. Г., Рейнарт І. М., від 29 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного концерну «Укроборонпром» (далі - ДК «Укроборонпром») про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 березня 2014 року його було призначено на посаду заступника генерального директора ДК «Укроборонпром», а 02 квітня 2014 року переведено на посаду першого заступника генерального директора з питань зовнішньоекономічної діяльності. Наказом від 08 серпня 2014 року № 268-ОС його звільнено з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов`язків на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України. Незаконність свого звільнення він оспорив у судовому порядку, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року його поновлено на роботі. Фактичне поновлення на роботі відбулось 06 квітня 2015 року (наказ № 62-ОС).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2016 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року, з ДК «Укроборонпром» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 171 625, 08 грн.

З огляду на те, що ДК «Укроборонпром» затримав виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року про поновлення на роботі, у відповідності до статті 236 КЗпП України позивач просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 16 грудня 2014 року по 06 квітня 2015 року у сумі 138 046, 26 грн та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що районним судом правильно відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску тримісячного строку звернення до суду із цим позовом, оскільки позивач не зазначив, які саме поважні причини призвели до пропуску ним тримісячного строку, а також не надав доказів на їх підтвердження.

У липні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 29 червня 2017 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга, мотивована тим, що при вирішенні спору суди попередніх інстанцій не дослідили всі обставини щодо поважності пропуску строку для звернення до суду позивача із цим позовом, який було пропущено з поважних причин, внаслідок чого у суду були усі підстави для його поновлення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У поданих запереченнях на касаційну скаргу ДП «Укроборонпром» посилається на те, що рішення суду першої та апеляційної інстанції постановлені із дотриманням норм матеріального та процесуального права, судами надано належну оцінку доводам позивача щодо підстав для поновлення тримісячного строку для звернення до суду із цим позовом.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 753/3963/17 (провадження № 61-35907св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

14 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 753/3963/17 розподілено судді-доповідачеві.

Конституцією України закріплено основні засади судочинства (частина друга статті 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема шляхом забезпечення перевірки судових рішень в касаційному порядку у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати (пункт 2 частини першої статті 396ЦПК України).

При дослідженні матеріалів касаційного провадження, які надійшли з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, встановлено, що касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 29 червня 2017 року не підписана особою, яка подала касаційну скаргу. Заявником з моменту подання касаційної скарги будь-яких процесуальних документів направлено не було. Клопотань щодо ознайомлення із матеріалами касаційного провадження до суду касаційної інстанції подано не було.

Оскільки касаційну скаргу не підписано ОСОБА_1 , наявні підстави для закриття касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України. Верховний Суд позбавлений можливості розглянути вказану касаційну скаргу по суті.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 29 червня 2017 року підлягає закриттю.

Керуючись статтею 389, 396ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного концерну «Укроборонпром» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 29 червня 2017 року - закрити.

Справу повернути до Дарницького районного суду міста Києва.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович