ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8453/17

Головуючий у першій інстанції - Литвиненко І.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/9/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Лакізи Г.П.,

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.,

секретар: Позняк О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія",

третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 1538,00 доларів США заборгованості за договором банківського вкладу від 17.09.2015 №10-1384895, яка складається з 1162,76 доларів США заборгованості по депозиту та 375,24 доларів США заборгованості по відсотках.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором про розміщення банківського вкладу від 17.09.2015 №10-1384895 в сумі 1162,76 доларів США.

Апеляційні скарги на це рішення суду першої інстанції подали і ОСОБА_2 і ПАТ "Українська інноваційна компанія".

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2018 року в частині відмови у стягненні заборгованості по відсотках та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ПАТ "Українська інноваційна компанія" на її користь 375,24 доларів США заборгованості по відсотках за договором банківського вкладу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками незаконним і необґрунтованим.

ОСОБА_2 зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що строк дії депозитного договору закінчився 19.10.2015, є помилковим, оскільки договір про розміщення банківського вкладу від 17.09.2015 №10-1384895 був укладений на строк з 17.09.2015 по 19.10.2015 без можливості повернення вкладнику депозиту в період дії договору, але з умовою його авто пролонгації, яка передбачає автоматичне продовження дії договору на строк, що дорівнює попередньому строку, якщо вкладник не вимагає повернення вкладу в день його закінчення. Інших підстав закінчення строку дії договору в ньому не передбачено.

ПАТ "Українська інноваційна компанія" та третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалися.

В своїй апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2018 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є безпідставним та необґрунтованим, оскільки при його ухваленні мали місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

ПАТ "Українська інноваційна компанія" вважає, що розрахунок заборгованості по вкладу позивачем проведено з порушенням ч.5 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої відшкодування за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації. Виходячи з наведеного, позивачу належало до виплати: 9000 доларів США х 22,997289 (встановлений НБУ офіційний курс гривні до долара США на 24.12.2015) = 206975,60 грн. Позивач отримала гарантовані законом 200000 грн. по належному їй вкладу, а тому заборгованість ПАТ "Українська інноваційна компанія" перед нею складає: 206975,60 грн. - 200000 грн. = 6975,60 грн.

Також ПАТ "Українська інноваційна компанія" зазначає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не враховано правову позицію Верховного Суду по справі №910/7828/17 від 14.02.2018 щодо неправомірної реорганізації ПАТ "Укрінбанк" в ПАТ "Українська інноваційна компанія", в якій Верховний Суд прийшов до висновку, що ПАТ "Українська інноваційна компанія" не є правонаступником ПАТ "Український інноваційний банк". За таких обставин, ПАТ "Українська інноваційна компанія" вважає, що вони є неналежним відповідачем у справі в розумінні ч.2 ст. 51 ЦПК України.

Представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу ПАТ "Українська інноваційна компанія", в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що при виконанні зобов'язань за договорами банківського вкладу банк як суб'єкт господарювання не може керуватися нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки цей закон регламентує порядок виконання виключно Фондом гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язань, які виникають на підставі та в межах визначених законом (ст.11 ЦК України) замість Банка, відносно якого НБУ прийняте рішення про введення у ньому тимчасової адміністрації та початок процедури ліквідації. Також зазначає, що на даний час НБУ не прийняв жодного рішення про припинення діяльності ПАТ "Українська інноваційна компанія", тобто, компанія не перебуває в стані припинення (ліквідації). Також відсутні інші обставини, які згідно ч. 4 ст. 14, ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України, є підставою для звільнення від виконання цивільного обов'язку.

Третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ПАТ "Українська інноваційна компанія", передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалася.

В судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з'явилися.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, відповідно до приписів ч.1 ст. 223 та ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, зважаючи на таке.

По справі встановлено, що 17.09.2015 р. ОСОБА_2 уклала з Публічним акціонерним товариством "Український Інноваційний Банк" (в подальшому ПАТ "Укрінбанк") в особі Чернігівського центрального відділення Банку договір про розміщення строкового банківського вкладу №10-1384895 на суму 9000,00 доларів США під 10 відсотків річних, на строк з 17.09.2015 р. по 19.10.2015 р. без можливості повернення депозиту в період дії договору, з умовою його автопролонгації, яка передбачає автоматичне продовження дії договору на строк, що дорівнює попередньому строку, якщо вкладник не вимагає повернення вкладу в день його закінчення (т.1 а.с.5).

Згідно умов договору банківського вкладу №10-1384895 позивач перерахувала 17.09.2015 р. на рахунок ПАТ "Укрінбанк" вклад у розмірі 9000,00 доларів США, що підтверджується копією меморіального ордеру банка від 17.09.2015 р. №11326619 (т.1 а.с.5 зв.).

24.12.2015 р. Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 934 "Про віднесення ПАТ "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних".

На підставі вказаної постанови Правління НБУ від 24.12.2015 р. №934 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.12.2015 р. було прийнято рішення №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", яким розпочато процедуру виведення ПАТ "Укрінбанк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 по 24.03.2016, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Укрінбанк".

Згідно припису ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом, на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 гривень.

11.03.2016 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатив позивачу 200000 грн. заборгованості по договору банківського вкладу №10-1384895, що підтверджується заявою на видачу готівки від 11.03.2016 (т.1 а.с.6).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 р. по справі №826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 р. по даній справі, визнані незаконними: постанова Правління Національного банку України №934 від 24.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних"; рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Проте згідно з постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 у справі №826/1162/16 задоволено заяву Національного банку України, скасовано всі постановлені по справі рішення судів, та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправними постанови Правління Національного банку України №934 від 24.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" і рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015"Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк" від 13.07.2016 назву ПАТ "Укрінбанк" змінено на ПАТ "Укрінком", про що було внесено відповідні відомості до відповідного державного реєстру. Цим же рішенням було змінено й види діяльності товариства, зокрема, виключено такий вид діяльності, як діяльність комерційних банків, код КВЕД 64.19 інші види грошового посередництва та визначено основним видом діяльності 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Окрім цього, рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк" від 28.03.2017 змінено найменування товариства як юридичної особи з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", затверджено статут в новій редакції.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту ПАТ "Українська інноваційна компанія", затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк" від 28.03.2017, ПАТ "Українська інноваційна компанія" продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов'язків ПАТ "Український інноваційний банк".

Оскільки договір про розміщення банківського вкладу ОСОБА_2 уклала з Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк", підставою для покладення на Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" обов'язків за вказаним договором може бути лише правонаступництво.

Дійшовши висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ "Українська інноваційна компанія" про стягнення заборгованості за договором про розміщення банківського вкладу, суд першої інстанції не застосував норми матеріального закону, які підлягали застосуванню у даній справі, зокрема, положення Закону України "Про акціонерні товариства" у частині переваги норм законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, а також положень Закону України "Про банки і банківську діяльність", які підлягали застосуванню під час вирішення питання наявності чи відсутності правонаступництва обов'язків боржника за договором банківського вкладу.

У постанові Об'єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 серпня 2018 року у справі № 910/8117/17 викладена правова позиція про те, що Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" не є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний банк", зважаючи на таке.

За змістом статей 80, 83 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Особливості правового статусу окремих видів установ встановлюються законом. Положення глави 7 цього Кодексу застосовуються до всіх товариств та установ, якщо інші правила для окремих видів товариств або установ не встановлені законом.

Законом України "Про акціонерні товариства" визначено порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов'язки акціонерів.

Відповідно до частини 6 статті 1 Закону України "Про акціонерні товариства" особливості правового статусу, створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, що провадять діяльність на ринках фінансових послуг, визначаються законами, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності. У разі суперечності норм цього Закону з нормами законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, норми законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, мають перевагу.

Законом України "Про банки і банківську діяльність" (далі за текстом - у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків (стаття 1 цього Закону).

У статті 2 цього Закону надано значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема передбачено, що банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків; державний реєстр банків - реєстр, що ведеться Національним банком України і містить відомості про державну реєстрацію усіх банків.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про банки і банківську діяльність" цей Закон регулює відносини, що виникають під час заснування, реєстрації, діяльності, реорганізації та ліквідації банків.

Відповідно до статті 4 цього Закону банківська система України складається з Національного банку України та інших банків, а також філій іноземних банків, що створені і діють на території України відповідно до положень цього Закону та інших законів України. Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, цього Закону, Закону України "Про Національний банк України", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України. Національний банк України визначає особливості регулювання та нагляду за системно важливим банком, банком, що має статус Розрахункового центру з обслуговування договорів на фінансових ринках, з урахуванням специфіки діяльності таких банків.

За змістом статті 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банки в Україні створюються у формі публічного акціонерного товариства або кооперативного банку. Особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з частинами 1 і 7 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" реорганізація банку - злиття, приєднання, виділення, поділ банку, зміна його організаційно-правової форми (перетворення), наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов'язків правонаступникам. Ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Главою 5 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено порядок реорганізації банку. Згідно зі статтями 26-27 цього Закону банк може бути реорганізований за рішенням власників банку. Реорганізація може здійснюватися шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення. У разі реорганізації банку шляхом перетворення до таких правовідносин не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи. Під час проведення реорганізації банку шляхом перетворення кредитори не мають права вимагати від банку припинення чи дострокового виконання зобов'язання. Реорганізація за рішенням власників банку здійснюється згідно із законодавством України про господарські товариства за умови надання попереднього дозволу Національного банку України на реорганізацію банку та затвердження Національним банком України плану реорганізації банку. У разі здійснення реорганізації банку за рішенням його власників шляхом перетворення план реорганізації банку не складається. Національний банк України визначає перелік документів, які подаються для отримання дозволу на реорганізацію та затвердження плану реорганізації банку. Національний банк України не дає дозволу на реорганізацію банку у разі, якщо є достатні підстави вважати, що реорганізація загрожує інтересам вкладників та інших кредиторів і банк, створений у результаті реорганізації та/або банк, який не припиняється як юридична особа у результаті приєднання до нього або виділу з нього, не будуть відповідати вимогам щодо економічних нормативів їх діяльності, порядку реєстрації банків і ліцензування їх діяльності. Національний банк України надає дозвіл чи відмовляє у реорганізації банку протягом одного місяця з моменту отримання заяви банку на реорганізацію.

Відповідно до частини 1 статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Водночас відповідно до частин 1 - 3 статті 15 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має повне і скорочене офіційні найменування українською та іноземними мовами. Найменування банку має містити слово "банк", а також вказівку на організаційно-правову форму банку. Банк має печатку зі своїм повним офіційним найменуванням. Слово "банк" та похідні від нього дозволяється використовувати у назві лише тим юридичним особам, які зареєстровані Національним банком України як банк і мають банківську ліцензію. Виняток становлять міжнародні організації, що діють на території України відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та законодавства України.

За змістом статті 16 цього Закону статут банку складається з урахуванням положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, цього Закону та інших законів України. Статут банку обов'язково має містити таку інформацію про банк: 1) найменування банку (повне та скорочене); 2) його місцезнаходження; 3) організаційно-правову форму; 4) види діяльності, які має намір здійснювати банк; 5) розмір та порядок формування статутного капіталу банку, види акцій банку, їх номінальну вартість, форми випуску акцій (документарна або бездокументарна), кількість акцій, що купуються акціонерами; 6) структуру управління банком, органи управління, їх компетенцію та порядок прийняття рішень; 7) порядок реорганізації та ліквідації банку відповідно до глав 5 та 16 цього Закону; 8) порядок внесення змін та доповнень до статуту банку; 9) розмір та порядок утворення резервів та інших загальних фондів банку; 10) порядок розподілу прибутків та покриття збитків; 11) положення про аудиторську перевірку банку; 12) положення про органи внутрішнього аудиту банку. Зміни до статуту банку підлягають державній реєстрації відповідно до законодавства з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк подає документи для проведення державної реєстрації змін до статуту банку після їх погодження Національним банком України.

Отже, як реорганізація, так і ліквідація банку з ініціативи власників, а також внесення змін до статуту банку, відповідно до закону можливі лише після надання на це згоди Національним банком України.

При цьому зважаючи на положення Закону України "Про банки і банківську діяльність", зокрема статтю 2 цього Закону, передача, прийняття майна банку, його коштів, прав та обов'язків правонаступникам є наслідком саме реорганізації банку, проведеної із дотриманням процедури, визначеної цим Законом.

Крім того, згідно зі статтею 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність" правління банку зобов'язане протягом трьох робочих днів інформувати Національний банк України про наступні свої дії: звільнення керівника (керівників) банку та про кандидатуру на призначення на цю посаду; зміну юридичної адреси і місцезнаходження банку та його відокремлених підрозділів; припинення банківської діяльності.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження переходу до ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав та обов'язків саме банківської установи - ПАТ "Укрінбанк" згідно із законодавчо встановленою процедурою. Водночас залишення у цьому випадку ідентифікаційного коду юридичної особи (05839888), який було присвоєно ПАТ "Укрінбанк", суперечить наведеному вище.

Ураховуючи зазначені положення законодавства, за установлених судами обставин про здійснення дій щодо реєстрації нової редакції статуту ПАТ "Укрінбанк", зміни назви на ПАТ "Укрінком", а в подальшому на ПАТ "Українська інноваційна компанія", зміни місцезнаходження товариства та видалення певних видів діяльності товариства на підставі рішень позачергових загальних зборів акціонерів, виключення установою зі своєї назви слова "банк" та із переліку видів своєї діяльності банківської діяльності, без дотримання відповідної процедури, передбаченої, зокрема, статтями 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відсутні підстави для висновку про правонаступництво ПАТ "Укрінком" і ПАТ "Українська інноваційна компанія" кредитної установи (банку) - ПАТ "Укрінбанк".

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що викладені Верховним судом у вказаній вище постанові Об'єднаної палати правове обґрунтування та висновки про те, що Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" не є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний банк", підлягають застосуванню і по даній цивільній справі.

Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на перехід до ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав та обов'язків банківської установи (правонаступництва після ПАТ "Український інноваційний банк"), адже зміна назви установи шляхом заміни слова "банк" на "компанія" не є достатнім доказом правонаступництва між банківською та небанківською установою. Правонаступництво банківської установи відбувається лише в разі реорганізації останньої з дотриманням вимог спеціального законодавства (зокрема, Закону України "Про банки і банківську діяльність") за умови надання попереднього дозволу Національного банку України на реорганізацію банку. І тільки в разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників (частина 1 статті 104 Цивільного кодексу України).

Крім того, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відсутній запис про те, що Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є правонаступником публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк".

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що правонаступництво між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Публічним акціонерним товариством "Укрінком" не відбулося.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України і ст. 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", скасування Верховним Судом України згідно з постановою від 24.10.2017 у справі №826/1162/16 судових рішень, що набрали законної сили, про визнання незаконними постанови Правління НБУ від 24.12.2015 № 934 та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 про запровадження у ПАТ "Український Інноваційний Банк" тимчасової адміністрації й початок процедури виведення його з ринку та ухвалення рішення, яке набрало законної сили, про відмову у визнанні цих актів незаконними, має наслідком відновлення тимчасової адміністрації та процедури виведення ПАТ "Український Інноваційний Банк" з ринку.

Саме по собі те, що останнє реорганізувалося у ПАТ "Українська інноваційна компанія" та змінило код виду економічної діяльності, на суть спірних правовідносин не впливає.

Тому до спірних правовідносин належить застосувати пп. 1 і 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до яких під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на це майно і накладення арешту на кошти та майно банку, а також припис п. 3 ч. 2 ст. 46 вказаного Закону, відповідно до якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Український Інноваційний Банк" строк виконання всіх грошових зобов'язань цього товариства вважається таким, що настав.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2016 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатив ОСОБА_2 200000 грн. заборгованості по договору банківського вкладу №10-1384895.

Тож відсутні підстави для висновків про те, що укладений сторонами договір банківського вкладу продовжує діяти.

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

В порядку ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням апеляційної скарги, ПАТ "Українська інноваційна компанія" належить компенсувати за рахунок держави 960 грн. сплаченого при подачі апеляційної скарги судового збору, оскільки позивач зверталась до суду з позовом на захист своїх прав як споживач банківських послуг.

Керуючись статтями 141, 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.4, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу відмовити.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству "Українська інноваційна компанія" за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, 960 грн. сплаченого при подачі апеляційної скарги судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 26 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: