Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 310/5928/18

провадження № 61-11729св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2019 року у складі судді Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просила визнати недійсним договір дарування Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 13 січня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , визнати дійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 20 грудня 2002 року, визнати за нею право власності на 3/8 частини із Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 березня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2019 року.

У травні 2019 року ОСОБА_4 , яка є спадкоємицею ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2019 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2019 року.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 березня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2019 року, повторне оскарження ухвали в апеляційному порядку тією ж особою нормами процесуального закону не передбачено, тому відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 липня 2019 року виправлено допущену в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2019 року описку, зазначено в ухвалі суду ім`я та по батькові заявника « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_1 ».

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2019 року та направити справу до апеляційного суду для подальшого розгляду справи та вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування касаційної скарги зазначала, що повернення її апеляційної скарги на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України є безпідставним, оскільки вона звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Бердянського міськрайонного суду від 14 січня 2019 року вперше.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

11 вересня 2019 року справа № 310/5928/18 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Встановлено, що ОСОБА_4 , яка є спадкоємицею позивача ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскаржила ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2019 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту, договору дарування недійсним, визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на частину будинку.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2019 року ОСОБА_4 з урахуванням ухвали про виправлення описки від 29 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України, оскільки апеляційним судом вже була постановлена ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї ж особи на це саме судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2019 року з апеляційною скаргою на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2019 року зверталася ОСОБА_1 .

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 березня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2019 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 вперше звернулася з апеляційною скаргою на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2019 року у травні 2019 року, помилковими є висновки суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною четвертою статті 406 та частиною шостою статті 411 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У зв`язку з допущеними апеляційним судом порушеннями норм процесуального права оскаржуване судове рішення слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

СуддіВ. С. Жданова С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов