Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 712/3308/15-ц

провадження № 61-30958св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: публічне акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкасивід 27 квітня 2017 року, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2017 року у складісудді Романенко В. А. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року у складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Бородійчука В. Г., Василенко Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк»), уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (далі - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк»)про захист прав споживача банківських послуг та стягнення процентів за договором банківського вкладу (депозиту).

Позов мотивовано тим, що 26 лютого 2014 року між нею та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) - сума вкладу 195 тис. грн, строк повернення - 29 квітня 2014 року. Відповідно до пункту 1.4. цього договору відповідач зобов`язався щомісячно нараховувати 20 % річних за використання її коштів.

28 лютого 2014 року постановою Правління Національного банку України № 107 відповідач ПАТ «Брокбізнесбанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. Цього ж дня виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 9 щодо здійснення тимчасової адміністрації та призначила уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Брокбізнесбанк» - Куреного О. В. З дня призначення уповноваженої особи Фонду були призупинені всі повноваження органів управління та органів контролю ПАТ «Брокбізнесбанк».

Тимчасову адміністрацію було запроваджено строком на 3 місяці - з 03 березня 2014 року по 02 червня 2014 року. У повідомленні, розміщеному на офіційному веб-сайті Фонду 03 березня 2014 року, зазначено, що протягом дії тимчасової адміністрації вкладники АТ «Брокбізнесбанк» можуть отримати свої кошти за договорами банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку. Виплати за зазначеними договорами здійснюватимуться в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, але не більше 200 тисяч грн. По закінченню строку вкладу (депозиту) банк не повернув їй грошові кошти на умовах, встановлених пунктом 1.7. договору, чим порушив прийняті на себе зобов`язання та норми статей 526, 530 ЦК України.

У липні 2014 року відповідно до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, вона отримала у публічному акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») гарантовану суму відшкодування у розмірі суми вкладу (депозиту). 11 липня 2014 року вона направила цінним листом на адресу відповідачів письмову заяву про визнання вимог кредитора, у якій просила визнати її кредитором банку та повернути грошові кошти у загальній сумі - 11 005 грн 48 коп., як проценти за вкладом згідно депозитного договору за період - з дня укладення договору по 10 червня 2014 року включно. ПАТ «Брокбізнесбанк» направило їй лист, у якому банк повідомив, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16 жовтня 2014 року № 226/14 щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк», згідно якого грошові вимоги до банку акцептовані у розмірі 6 304 грн 11 коп. та будуть задовольнятися в четверту чергу.

З урахуванням зазначеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ПАТ «Брокбізнесбанк» виплатити їй 4 701 грн 37 коп. - проценти за договором банківського строкового вкладу (депозиту) від 26 лютого 2014 року, які не виплачені їй за системою гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» здійснити заходи щодо задоволення її вимог про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк» її грошових вимог у розмірі 4 701 грн 37 коп. та внести відповідні зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк» щодо неї додатково на суму 4 701 грн 37 коп., стягнути з відповідачів на її користь пеню у розмірі 239 850 грн.

Короткий зміст ухвали та рішення суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2017 року у заяві представника позивача Сизько Б . Б . про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Брокбізнесбанк», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення процентів по договору банківського вкладу (депозиту) відмовлено.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутні на час розгляду справи обставини, що унеможливлюють розгляд цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, відсутні. У разі ж визнання неконституційними окремих положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законом передбачено можливість перегляду справи за нововиявленими обставинами. Враховуючи той факт, що на час розгляду справи неможливо з`ясувати, коли рішення Конституційного Суду України набере законної сили та яким чином це може вплинути на обсяг прав позивача у цій справі, беручи до уваги розумні строки розгляду цивільних справ передбачені ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 22 липня 2014 року було відшкодовано 195 106 грн 85 коп., що не заперечується сторонами.

Грошові вимоги ОСОБА_1 також включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Брокбізнесбанк» в сумі 6 304 грн11 коп. (проценти за договором від 26 лютого 2014 року, нараховані під час здійснення тимчасової адміністрації по дату терміну дії договору, з 01 березня 2014 року по 28 квітня 2014 року) та будуть задовольнятися в четверту чергу.

Станом на 08 лютого 2017 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 березня 2015 № 064/15 погоджено початок здійснення часткового задоволення вимог кредиторів: позачергове задоволення вимог Національного банку України; задоволення вимог третьої черги, а саме: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вимоги четвертої черги станом на 08 лютого 2017 року не задовольнялися, у тому числі і вимоги ОСОБА_1 у розмірі 6 304 грн 11 коп.

Наслідком початку ліквідаційної процедури та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку є те, що строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав, а також припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку відповідно до статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому виходячи з наведеного, позивач неправомірно просить суд стягнути на її користь нараховані штрафні санкції (пеню).

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , залишено без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2017 року про відмову в зупиненні провадження та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для висновків про неможливість розгляду справи до вирішення Конституційним Судом України питання про конституційність положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки визнання неконституційними в цілому чи в певній частині положень указаного закону не є перешкодою для застосування чинних положень цього акта, для врегулювання яких він прийнятий.

Також вірними вважав висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 22 липня 2014 року було відшкодовано 195 106 грн 85 коп., грошові вимоги позивача також включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Брокбізнесбанк» у розмірі 6 304 грн 11 коп. (проценти за договором від 26 лютого 2014 року, нараховані під час здійснення тимчасової адміністрації по дату терміну дії договору, з 01 березня 2014 року по 28 квітня 2014 року) та будуть задовольнятися в четверту чергу.

При цьому правильно судом першої інстанції зазначено про безпідставність вимог позивача про стягнення на її користь штрафних санкцій, нарахування яких припиняється відповідні до статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з початком ліквідаційної процедури та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на її думку, ніяким чином не перешкоджають вкладнику звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті, крім того, вважала, що на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», вона має право на виплату їй пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. У зв`язку з відкриттям Конституційним Судом України провадження у справі щодо конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд мав зупинити провадження у справі за її клопотанням, а тому відмову у зупинення провадження у справі вважала незаконною.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2017 року було відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано з Соснівського районного суду м. Черкаси указану цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автиматизованого розподілу судових справ між суддями від 06 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) - сума вкладу 195 тис. грн, строк повернення - 29 квітня 2014 року.

Відповідно до пункту 1.4. цього договору відповідач зобов`язався щомісячно нараховувати 20 % річних за використання коштів позивача.

28 лютого 2014 року постановою Правління Національного банку України № 107 ПАТ «Брокбізнесбанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

28 лютого 2014 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 9 щодо здійснення тимчасової адміністрації та призначила уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Брокбізнесбанк» - Куреного О. В. З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були призупинені всі повноваження органів управління та органів контролю ПАТ «Брокбізнесбанк».

Тимчасову адміністрацію було запроваджено строком на 3 місяці - з 03 березня 2014 року по 02 червня 2014 року.

У повідомленні, розміщеному на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 03 березня 2014 року, було зазначено, що протягом дії тимчасової адміністрації вкладники АТ «Брокбізнесбанк» можуть отримати свої кошти за договорами банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку. Виплати за зазначеними договорами здійснюватимуться в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, але не більше 200 тис. грн.

03 червня 2014 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням № 42 продовжила повноваження уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О. В. з 03 червня 2014 року до дня отримання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк».

10 червня 2014 року постановою правління Національного банку України № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» була відкликана банківська ліцензія та прийняте рішення про ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк».

11 червня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийняте рішення № 45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» - Куреного О. В. на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно.

У липні 2014 року ОСОБА_1 відповідно до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, отримала у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» гарантовану суму відшкодування у розмірі суми вкладу (депозиту).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 4 ЦПК України2004 року здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

На підставі статей 10, 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин.

Відповідно до статті 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК Українипередбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Доказами відповідно до статті 57 ЦПК України2004 року є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (стаття 58 ЦПК України 2004 року) та допустимими (стаття 59 ЦПК України 2004 року).

Крім того, відповідно до вимог статті 60 ЦПК України2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина перша статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Адміністративна рада Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Зобов`язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

При цьому, наслідком початку ліквідаційної процедури та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку є те, що строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав, а також припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку відповідно до статі 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суди на підставі наданих та належно оцінених доказів дійшли обґрунтованих висновків про залишення заяви про зупинення провадження у справі без задоволення та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

При цьому правильно зазначили про безпідставність вимог позивача про стягнення на її користь штрафних санкцій, нарахування яких припиняється відповідні до статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з початком ліквідаційної процедури та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

Також суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для висновків про неможливість розгляду справи до вирішення Конституційним Судом України питання про конституційність положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки визнання неконституційними в цілому чи в певній частині положень указаного закону не є перешкодою для застосування чинних положень цього акта, для врегулювання яких він прийнятий.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», які не є для позивача перешкодою вимагати стягнення сум, які їй не повернуті, та виплату їй пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення, як і доводи щодо відмови у зупиненні провадження у справі були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій, яким надана належна правова оцінка, та не спростовують висновків судів про відсутність підстав для задоволення позову й зупинення провадження у справі.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні справи суди першої та апеляційної інстанції правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2017 року, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович