Справа № 636/4823/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11 » березня 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

Головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,

представника заінтересованої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Чугуївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду в порядку вимог ст. 315 ЦПК України із заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України з 01 вересня 1970 року по 25 червня 1980 року та з 19 листопада 1986 року по 20 червня 1988 року, тобто до 25 червня 1991 року, в місті Луцьк Волинської області як на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

В обґрунтування доводів своєї заяви посилалася на те, що вона за народженням ОСОБА_3 народилася 29 квітня 1963 року в селі Шебалино Бійського району Алтайського краю, РФ. У 1965 році разом із батьками переїхала на територію Української РСР, де проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, навчалася в середній школі №18 м. Луцьк, де отримала повну середню освіту. В період з 19 листопада 1986 року по 22 квітня 1987 року навчалася по професії офіціант в Луцькому учбово-курсовому комбінаті управління торгівлі Волинського облвиконкому, після закінчення якого була працевлаштована на посаду офіціантки до Комбінату харчування загальнодоступних мереж №1 Управління громадського харчування Волинського облвиконкому, де працювала з 23.04.1987року по 20.06.1988 року.

Після реєстрації 20.08.1988 року шлюбу з ОСОБА_4 вона змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_3 на прізвище чоловіка ОСОБА_4. Подалі шлюб був розірваний.

Зазначала, що під час проживання, навчання та роботи на території Української РСР вона була прописана за місцем постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку був нею зданий в обмін на паспорт громадянина РФ. У 2004 році вона як громадянка ОСОБА_5 переїхала на постійне місце проживання до України в м. Луцьк Волинської області, а в 2005 році переїхала проживати до ІНФОРМАЦІЯ_2. 19.11.2010 року вона отримала посвідку на постійне проживання в Україні із зазначенням місцем реєстрації: м. Чугуїв, вул.. Зміївська, б.5. Зазначала, що відсутність передбаченого законодавством документального підтвердження її постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, перешкоджає їй оформити громадянство України.

Представник заінтересованої особи Чугуївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області ОСОБА_1 доводи заяви ОСОБА_2 визнав, посилаючись на те, що належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто суди можуть встановлювати факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р., що служить реалізацією права на набуття громадянства України.

Правовідносини, які є предметом судового розгляду, врегульовані Законом України «Про громадянство України» № 2235-111 від 18.01.2001 р. із наступними змінами, а

також Указом Президента України від 27 березня 2001 р. N 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).

Згідно з пп.1,2 ч.1 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» ( 03.11.1991р) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобовязання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобовязання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 та Закону України «Про громадянство України» , визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до пункту 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами а в пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Відповідно до пункту 45 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Згідно понять, викладених в статті 1 цього Закону, безперервне проживання на території України це проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік -180 днів. Проживання на законних підставах на території України - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Статтею 2 Закону України «Про правонаступництво України» визнано. Що до ухвалення нової Конституції України на території України діє Конституція (основний Закон) Української РСР, а статтею 5 передбачено, що державний кордон Союзу РСР, що відмежовує територію України від інших держав, та кордон між Українською РСР і Білоруською РСР, РРФСР, Республіка Молдова за станом на 16 липня 1990 року є державним кордоном України.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_2 ( до шлюбу - ОСОБА_3 ) народилася 29 квітня 1963 року в селі Шебалино Бійського району Алтайського краю, республіка РРФСР, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 11-БЮ №308612, виданого Шебалинською с/радою Бійського району Алтайського краю 23.05.1963 року(а.с.8). У 1965 році ОСОБА_3 разом із батьками переїхала на територію Української РСР, де проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, навчалася в середній школі №18 м. Луцьк, де отримала повну середню освіту, про що свідчить копія атестату серії Л № 682770, виданого 25 червня 1980 року(а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва № 015535, виданого 22 квітня1987 року кваліфікаційною комісією в період з 19 листопада 1986 року по 22 квітня 1987 року ОСОБА_3 навчалася по професії офіціант в Луцькому учбово-курсовому комбінаті управління торгівлі Волинського облвиконкому, після закінчення якого була працевлаштована на посаду офіціантки до Комбінату харчування загальнодоступних мереж №1 Управління громадського харчування Волинського облвиконкому, де працювала з 23.04.1987року по 20.06.1988 року. Вищезазначене підтверджується копією трудової книжки серії АТ-111 № 4004160, виданою 10.06.1981 року із зазначенням зміни прізвища ОСОБА_3 на ОСОБА_2 згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9-10).

Згідно довідки №104 від 27 липня 2007 року, виданою архівом відділу ЗАГС адміністрації Ковдорского району Мурманської області, міститься запис акту про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за № 177 від 20.08.1988 року.

Після реєстрації шлюбу змінено дошлюбне прізвище ОСОБА_3 на прізвище чоловіка ОСОБА_4. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу 1-ДП № 518360, виданого відділом ЗАГС м. Ковдор Мурманської області , шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був розірваний на підставі рішення Ковдорського суда від 10.04.1998 року, про що зроблений актовий запис № 161 від 26.12.2000 року (а.с.12).

Доводи ОСОБА_2 про те, що під час проживання, навчання та роботи на території Української РСР вона була прописана за місцем постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджується й копією довідки ДПІ у Луцькому районі Волинської області про одержання ОСОБА_2 ідентифікаційного номера НОМЕР_1 (а.с. 15). Паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку був заявницею зданий в обмін на паспорт громадянина РФ.

У 2004 році ОСОБА_2 як громадянка ОСОБА_5 переїхала на постійне місце проживання до України в м. Луцьк Волинської області, а в 2005 році переїхала проживати до ІНФОРМАЦІЯ_2.

19.11.2010 року на підставі висновку УГІРФО ГУМВС України в Харківської області від 01.03.2005 року ОСОБА_2 отримала посвідку на постійне проживання в Україні із зазначенням місцем реєстрації: м. Чугуїв, вул.. Зміївська, б.5 (а.с.14).

Отже, факт постійного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно ОСОБА_2 для отримання в подальшому громадянства України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,12.235,258,259,263-265,268,315,319 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, у м. Луцьк Волинської області, як на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» за період: з 01.09. 1970 р. по 25.06.1980 р. та з 19.11.1986 р. по 20.06.1988 р.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з наступного дня після складення його повного тексту, а особами, що не були присутні під час його проголошення, протягом 30-ти днів з моменту отримання його копії.

Повний текст виготовлений 21.03.2019 року.

Суддя: І.В. Карімов