Справа № 562/3054/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2019 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі : головуючого судді Мичка І

з участю : секретаря Кондратюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Здолбунівського районного суду позовну заяву ОСОБА_1 до уповноваженої особи по розпаюванню колективного сільськогосподарського підприємства «Дерманське» про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що протягом 2008 року нею було укладено договори купівлі-продажу майнових паїв з членами колективного сільськогосподарського підприємства "Дерманське» на загальну суму 14971 грн., а саме з ОСОБА_2 на придбання майнового паю в сумі 716 грн., ОСОБА_3 на придбання майнового паю в сумі 695 грн., з ОСОБА_4 на придбання майнового паю в сумі 1555 грн., з ОСОБА_5 на придбання паю в сумі 3022 грн., з ОСОБА_6 на придбання паю в розмірі 1913 грн., з ОСОБА_7 на придбання паю в розмірі 1156 грн., ОСОБА_8 на придбання паю в розмірі 3247 грн. За кожен з майнових паїв, позивач заплатив відповідачам, відповідну суму у гривневому еквіваленті, саме таку яка зазначена у свідоцтві на право власності на майновий пай. Відповідачі після укладання договорів купівлі-продажу майнових паїв передали оригінали сертифікатів позивачу з метою отримання в подальшому нерухомого майна приміщення корівника. В зв`язку з відсутністю документів на нерухоме майно позивач змушений звернутися до суду з метою визнання за ним права власності на виділене по майновим сертифікатам майно.

Позивачем через канцелярію суду подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких остання просить визнати право власності також і на приміщення млина на фермі №1, яке їй передано в рахунок майнового паю та просила справу розглянути без її участі.

Відповідач позов визнав, просив справу розглянути без його участі.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Як вбачається зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо відсутні документи, що засвідчують це право.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Згідно вимог частин 2, 3 ст. 9 Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Також, відповідно до Указу Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» та прийнятої на виконання вищевказаного Указу Постанови КМУ № 177 від 28.02.2001 року, зі змінами від 16.06.2003 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» в пункті 13-14 порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств передбачено, що посвідчення договорів купівлі-продажу, предметом якого є майновий пай, до виділення його в натурі, здійснюється з дотриманням Цивільного кодексу України, але з урахуванням спеціальних актів, що регулюють процес реорганізації КСП та паювання його майна, крім цього У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди.

Відповідно до п. 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 квітня 2001 року за № 305/5496, кожен із співвласників мас право відчужити свій пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Згідно п. 14 Порядку оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 63, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001 року № 306/5497, у процесі реорганізації кожен з членів КСП має право поступитись належним йому паєм на користь третьої особи за згодою інших співвласників.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9, який роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Судом встановлено, що на засіданні комісії по розпаювання майна КСП «Дерманське» 09 січня 2009 року власникам майнових паїв було виділено майно, в тому числі приміщення корівника, який розташований по АДРЕСА_1 , вартість якого 9076 грн. В подальшому позивачка згідно договорів купівлі-продажу майнових паїв з членами колективного сільськогосподарського підприємства "Дерманське» придбала у всіх них майнові сертифікати на загальну суму 14971 грн., а саме з ОСОБА_2 на придбання майнового паю в сумі 716 грн., ОСОБА_3 на придбання майнового паю в сумі 695 грн., з ОСОБА_4 на придбання майнового паю в сумі 1555 грн., з ОСОБА_5 на придбання паю в сумі 3022 грн., з ОСОБА_6 на придбання паю в розмірі 1913 грн., з ОСОБА_7 на придбання паю в розмірі 1156 грн., ОСОБА_8 на придбання паю в розмірі 3247 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі майна 23 січня 2008 року уповноважена особа по розпаювання КСП «Дерманське» передав, а ОСОБА_1 прийняла майно в натурі згідно майнових сертифікатів та протоколу членів КСП «Дерманське», а саме будівлю корівника.

Відповідно до акту приймання-передачі майна 19 липня 2019 року позивачу також передано у власність приміщення млина на фермі №1, який розташований по АДРЕСА_1 .

Отже судом встановлено, що сторони уклали договори купівлі-продажу майнових паїв, на які в подальшому було передано майно в натурі, а саме будівлю корівника та млина на фермі №1, домовились про умови договору, та фактично виконали його, про що свідчать акти прийому-передачі, тоді як на теперішній час можливості зареєструвати право власності у позивача немає.

Вказане свідчить про втрату у позивача можливості іншим шляхом захистити своє право, ніж звернутися до суду.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо.

Таким чином, зважаючи, на те, що в разі відмови позивачу в задоволенні позову, будуть створені умови за яких ОСОБА_1 буде позбавлена можливості в будь-який спосіб зареєструвати право власності на належне їй майно, що призведе до порушення її конституційних прав, приймаючи до уваги що представником відповідачів визнано позов в повному обсязі, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265,ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , право власності на будівлю корівника, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та приміщення млина на фермі №1, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя