РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17.12.2003 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, починаючи з 04.10.2002 та до повноліття дитини.

Відповідно до довідки-розрахунку виплат з аліментів та довідки про заробітну плату ОСОБА_3 сума виплат по аліментам становить 1107 грн., що більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У звязку з викладеним просить змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 17.12.2003 року з 1/4 частини від всіх видів заробітку та стягувати починаючи з дня предявлення позову з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2018 року по справі відкрито провадження та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 12.11.2018 року та матеріали позовної заяви. Від відповідача до суду надійшла заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, у якій просить продовжити встановлений строк на подачу відзиву або зустрічного позову. У відзиві відповідач зазначає, що має на утриманні неповнолітню дитину, у жовтні 2018 року переніс складну операцію та потребує реабілітації, батьки відповідача, будучи особами похилого віку та колишня дружина хворіють і потребують постійного догляду та додаткових витрат на лікування, у звязку з викладеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів.

На адресу позивача відповідачем 29.12.2018 року було направлено копію відзиву. 31.01.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої зазначено, що відповідачем жодного доказу на підтвердження викладеного ним не надано.

12.02.2018 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких він просить в позові відмовити з раніше викладених підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КГ №096171, виданого 07.09.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Херсона батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1, про що зроблено актовий запис №363.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17.12.2003 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, починаючи з 04.10.2002 та до повноліття дитини.

Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по аліментам №880/30 виданої 06.08.2018 Шевченківським районним відділом ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, заборгованість ОСОБА_3 за виконавчим листом №2-6935/02, виданим Суворовським районним судом м. Херсона 22.06.2015 року за період з 01.01.2005 по 01.07.2018 складає 147093,80 грн.

Відповідно до звіту (уточненого) про здійснені відрахування та виплати виданого Адвокатським бюро «Прима Лекс» ОСОБА_3, заробітна плата ОСОБА_3 за період з 01.08.2018 по 01.12.2018 складає 15870 грн зі щомісячним утриманням 25% - на аліменти та 25% - стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-БК №008142, виданого 10.02.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Херсоні батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6, про що зроблено актовий запис №300.

Відповідно до виписки на МСЕК із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5504081 ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в відділенні судинної хірургії Олександрівської клінічної лікарні м. Києва з 17.10.2018 по 31.10.2018. 18.10.2018 відповідачу зроблено операцію ліквідація екстра судинної компресії лівої хребтової артерії у початковому відділі та підключичної артерії.

Згідно листка непрацездатності серії АДХ №412227 ОСОБА_3 звільнений від роботи з 01.11.2018 по 28.11.2018 та продовжує хворіти, що підтверджується направленням на планову госпіталізацію від 28.11.2018.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого виданої 29.09.2017 ДУ «Науково-практичний центр ендоваскулярної нейрорентгенохірургії національної академії медичних наук України», ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 25.09.2017 по 29.09.2017. 25.09.2018 перенесла операцію, після якої потребує догляду.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-БП №462895, виданого 15.05.1978 року Виконкомом Шостківської ради народних депутатів трудящих Сумської області батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про що зроблено актовий запис №363.

Відповідно до медичної картки амбулаторного хворого, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, має хронічне захворювання ендокринної та серцево-судинної системи.

Відповідно до медичної картки амбулаторного хворого, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, переніс кілька інфарктів, останній 30.05.2011 року.

Відповідно до результатів магнітно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта від 04.09.2018 та виписки із медичної картки стаціонарного хворого №19093, у ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, спостерігається дистрофічні зміни хребта та рекомендовано амбулаторне лікування за місцем проживання.

Вказані правовідносини врегульовані статтею 192 СК України, відповідно до ч.1 якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Вирішуючи даний спір по справі необхідно встановити чи змінився матеріальний або сімейний стан позивача, що мало місце після стягнення аліментів, оскільки судом при визначенні розміру аліментів бралися до уваги всі повідомлені сторонами обставини.

Судом встановлено, що після стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки позивача за судовим рішенням, відповідач вдруге уклав шлюб та у 2005 році у нього народилася друга дитина. Тобто з вказаного вбачається, наявність на його утриманні малолітньої дитини, що відбулося після ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів. Щодо зміни матеріального стану позивача, то жодного доказу суду не надано.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо можливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо збільшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а збільшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

У відповідності дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182СК України).

Згідно ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо збільшення розміру аліментів позивач в позові зазначає, про можливість відповідача сплачувати їх у більшому розмірі, однак доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для збільшення розміру аліментів, суду надано не було.

Натомість відповідачем надано докази, що у нього змінилося матеріальне становище, а саме він хворіє, крім того також його дружин та батьки, змінився його сімейний стан, народилась ще одна дитина.

Належних і допустимих доказів, які б підтверджували покращення матеріального становища відповідача, позивачем не надано. Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачем, ні відповідачем відомостей щодо: наявності/відсутності рухомого та/або нерухомого майна; грошових коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Тобто, належних та допустимих доказів наявності обставин, визначених ст. 192 СК України, необхідних для зміни розміру аліментів не надано.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для збільшеня визначеного за рішенням суду розміру аліментів, крім того розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є занищеним та відповідає розміру, передбаченому нормам діючого Сімейного кодексу України, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене та положення, зокрема, ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання у відсутності достатніх підстав для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду, шляхом збільшення їх розміру.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191, 192 СК України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська