Справа № 454/587/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/1136/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

адвоката Бордюка М.Й. представника позивачки Майко С.Ф.,

Вертас М.М. представника ПАТ АКБ «Львів»,

адвоката Фостяка О.Я. представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" (ПАТ АКБ «Львів»), Державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольги Петрівни, приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталії Іванівни, треті особи - ОСОБА_1 та Сокальська районна державна адміністрація, у якому просила суд ухвалити рішення, яким:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольги Петрівни, індексійний номер 33307042 від 30.12.2016 року про державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «Львів» на нежитлову будівлю загальною площею 255,8 м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 і зобов`язати цього державного реєстратора внести запис до Державного реєстру прав на нерухоме майно про скасування цієї державної реєстрації права власності;

- визнати недійсним дублікат договору іпотеки серія та номер 776 від 24.05.2016 року, виданий приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталією Іванівною, а її нотаріальні дії по видачі цього дублікату договору іпотеки незаконними (неправомірними) із скасуванням цієї нотаріальної дії;

- визнати недійсним/скасувати рішення кредитного комітету ПАТ АКБ «Львів» за № КК 102/2006 від 16.12.2016 року та правління ПАТ АКБ «Львів» за № 110/2016 від 16.12.2016 року щодо прийняття у свою власність нежитлової будівлі загальною площею 255,8 м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 , - як предмету іпотеки шляхом звернення стягнення на нього на підставі позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що містяться в цьому іпотечному договорі.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 09.11.1991 року між позивачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, а 04.02.2008 року ними по договору купівлі-продажу було придбано нежитлову будівлю безалкогольного цеху, поз.2, загальною площею 255,8м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 (в подальшому «спірне нежитлове приміщення»).

04.02.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ АКБ "Львів" (тепер ПАТ КБ "Львів" - далі Банк) було укладено кредитний договір №20.00.000018, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит для споживчих потреб в сумі 808 000 грн., для забезпечення якого між ОСОБА_1 та Банком зі згоди позивачки було укладено договір іпотеки від 04.02.2008 року, відповідно до п.3.1 якого предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 (в подальшому «Договір іпотеки»).

26.01.2017 року ОСОБА_1 отримав вимогу Банку від 16.01.2017 року №15/0-24 про зобов`язання позивачки та ОСОБА_1 протягом 30 днів звільнити вище згадані спірні нежитлові приміщення від їхніх особистих речей та речей інших користувачів., оскільки Банк відповідно до статей 35-37 Закону України "Про іпотеку" та розділу 6 вищезгаданого договору іпотеки (який був посвідчений приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. та зареєстрований за № 505) набув права власності на згадані нежитлові приміщення і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ця нежитлова будівля з 29.12.2016 року зареєстрована за ПАТ АКБ "Львів" на підставі рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексаційний номер 33307042 від 30.12.2016 року, приватного нотаріуса Новосад О.П., як державного реєстратора.

Підставою виникнення права власності Банку на зазначене майно вказано дублікат договору іпотеки серія та номер 776 від 24.05.2016 року, який виданий приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. згідно договору іпотеки від 04.02.2008 року; лист-вимога ПАТ АКБ "Львів" № 579/0-24 від 14.11.2016 року з повідомленням про вручення; лист-вимога ПАТ АКБ "Львів" № 480/0-12 від 21.09.2016 року; витяг з рішення кредитного комітету ПАТ АКБ "Львів" №КК 102/2016 від 16.12.2016 року; витяг з протоколу засідання правління ПАТ АКБ "Львів" № 110/2016 від 16.12.2016 року.

Вважає, що у приватного нотаріуса Новосад О.П. не було підстав для реєстрації за ПАТ АКБ "Львів" права власності на спірне нежитлове приміщення, як предмет іпотеки, шляхом звернення стягнення на нього на підставі позасудового врегулювання згідно із застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі (том 1, а.с. 4-9).

05 грудня 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. та ПАТ АКБ "Львів", треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П., про визнання незаконними (неправомірними) дій/акту приватного нотаріуса та визнання недійсним і скасування нотаріальної дії/акту, визнання недійсним Договору іпотеки від 04.02.2008 року.

Покликався на те, що 04.02.2008 року між ним та Банком було укладено кредитний договір № 20.00.000018, згідно якого він отримав кредит для споживчих потреб і для забезпечення якого між ним та Банком було укладено Договір іпотеки, проект якого готувала в порядку надання правової допомоги (за що отримала певну плату) та вчинила на ньому посвідчувальний напис приватний нотаріус Сокальського районного округу Бойчук Н.І.

В пункті 3.1 вказаного Договору іпотеки нею було зазначено, що з метою забезпечення повного та своєчасного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по вказаному кредитному договору в іпотеку за цим договором передається житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 (предмет іпотеки), який нібито належить йому на праві приватної власності. В той же час, вказане майно ніколи не належало позивачу на праві приватної власності і належить третій особі ОСОБА_4 , що стверджується Інформаційною довідкою з реєстрів прав на нерухоме майно та знаходилось на той час в іпотеці ВАТ "Райффайзен Банк "Аваль" з 10.10.2007 року для забезпечення виконання ОСОБА_4 її договірних зобов`язань, а відтак це майно не могло бути предметом іпотеки по укладеному між ОСОБА_1 і ПАТ АКБ "Львів" Договору іпотеки від 04.02.2008 року.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16.04.2013 року у справі № 454/557/13 з ОСОБА_1 стягнуто кредитну заборгованість по вищевказаному кредитному договору.

Наступним рішенням Сокальського районного суду від 30.07.2015 року у справі №454/782/15-ц звільнено з-під арешту нежитлову будівлю безалкогольного цеху, поз 2, загальною площею 255,8м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 , який був накладений державним виконавцем ВДВС Сокальського РУЮ Кулик Ю.Р. в порядку виконання вищевказаного судового рішення від 16.04.2013 року про стягнення з нього в користь Банку - до виділення з нього частки належної його дружині ОСОБА_3

До оскарження у цій справі дій приватного нотаріуса Бойчук Н.І. Банк не вчиняв щодо ОСОБА_1 дій по зверненню стягнення на предмет іпотеки, хоч така можливість була передбачена оспорюваним договором іпотеки від 04.02.2008 року, оскільки відповідно до п.3.1. цього договору предметом іпотеки є нерухоме майно, що належить не йому ( ОСОБА_1 ), а іншій особі ( ОСОБА_4 ), а відтак Банк не міг набути це майно в свою власність та реалізувати його.

Вважає, що у 2016 році представники Банку та приватний нотаріус Бойчук Н.І. вступили у зговір щодо вчинення виправлень стосовно предмета іпотеки у вказаному договорі та видачі після цього дубліката договору вже без зазначення первинного тексту.

Просив суд визнати незаконними (неправомірними) дії приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. по внесенню виправлень та дописок в договір іпотеки від 04.02.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ АКБ "Львів" (тепер ПАТ АКБ "Львів"), посвідчений приватним нотаріусом Бойчук Н.І. і зареєстрований в реєстрі за № 505, із визнанням цього договору іпотеки від 04.02.2008 року із внесенням в нього приватним нотаріусом Бойчук Н.І. рукописними виправленнями/дописками щодо предмета іпотеки недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю безалкогольного цеху, поз 2, загальною площею 255,8 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , за ПАТ АКБ "Львів" здійснену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П. на підставі виданого і зареєстрованого в реєстрі за № 776 приватним нотаріусом Бойчук Н.І. 24.05.2016 року дублікату договору іпотеки від 04.02.2008 року (том 2, а.с. 18-23).

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 29 травня 2018 року вище згадані позови ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було об`єднано в одне провадження (том 2, а.с. 126-128).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позовних вимог відмовлено (том 3, а.с. 32-51).

Дане рішення оскаржили позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Апелянти просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їхні позовні вимоги, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт ОСОБА_1 вважає, що «самочинно вчинені рукописні виправлення в цей договір (іпотеки) здійснені приватним нотаріусом Бойчук Н.І. з порушенням вимог законодавства, а тому не могли братись до уваги ОСОБА_5 ».

Стверджує, що «вимог, пов`язаних з дублікатом договору, суд навіть не розглядав і рішення стосовно них не прийняв».

Стверджує, що спірні нежитлові приміщення не були предметом іпотеки, а «таким предметом його зробила приватний нотаріус Бойчук Н.І. самостійно, внісши зміни шляхом виправлень тексту іпотечного договору, та вчинивши це з порушенням вимог встановлених законом».

Також стверджується, що ОСОБА_3 не отримувала вимоги Банку про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, «хоч була співвласником цього майна» - його 1/2 частини «в порядку спільної сумісної власності подружжя».

Вважає, що у випадку допущення помилки в Договорі іпотеки нотаріус «відповідно ч.3 ст.51 ЗУ «Про нотаріат» та глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України повинна була повідомити сторони договору, стосовно яких було вчинено нотаріальну дію, зокрема і ОСОБА_1 , для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства, а не вчиняти самостійно виправлення в цей договір вже після його підписання і видавати дублікат такого договору без зазначення вказаних виправлень в його оригіналі», оскільки оригінал Договору іпотеки не було втрачено або зіпсовано, що у відповідності до статті 53 Закону України «Про нотаріат» може бути підставою для видачі його дублікату (том 3, а.с. 59-60, 64-71, 97-103).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року прийнято відмову ОСОБА_3 від поданого нею позову до Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів", Державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольги Петрівни, приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталії Іванівни в частині позовної вимоги до Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" про визнання недійсним/скасування рішення кредитного комітету ПАТ АКБ «Львів» за № КК 102/2006 від 16.12.2016 року та правління ПАТ АКБ «Львів» за № 110/2016 від 16.12.2016 року щодо прийняття у свою власність нежитлової будівлі загальною площею 255,8 м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 , - як предмету іпотеки шляхом звернення стягнення на нього на підставі позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому іпотечному договорі, у зв`язку з чим рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2019 рокув частині вирішення згаданої позовної вимоги визнано нечинним та закрито провадження у даній цивільній справі в цій частині (том 3, а.с. 72, 252-254).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 і представника апелянта ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційних скарг та заперечення цих доводів зі сторони представників Банку і відповідачки ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Матеріалами справи стверджується та визнається учасниками справи, що 04 лютого 2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір, за умовами якого останній отримав у Банку кредит в сумі 808 000 грн. під 16,5 % річних (том 1, а.с. 52-53).

Матеріалами справи також стверджується та визнається учасниками справи (в тому числі і позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ), що 04 лютого 2008 року між Банком та ОСОБА_1 в порядку забезпечення вище згаданого кредитного договору було укладено і Договір іпотеки (посвідчений 04 лютого 2008 року ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу, за реєстровим № 502) у розділі якого «Визначення термінів» зазначено, що «Предметом іпотеки» є «нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 4, Львівської області, Україна», яке в цей же день (04 лютого 2008 року) ОСОБА_1 купив по Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, копія якого є наявною у матеріалах справи (том 1, а.с. 13).

В той же час, в статті 3 «Предмет Іпотеки» вище згаданого Договору іпотеки зазначено, що «Предметом Іпотеки за цим Договором є житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , Україна, та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі посвідченим 04 лютого 2008 року ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу, за реєстровим № 502» (том 1, а.с. 14-17).

Стороною позивачів не було подано до суду будь-яких доказів того, що іпотекодавець ОСОБА_1 має будь-яке відношення до «житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 ».

Позивачка (апелянт) ОСОБА_3 своєю заявою від 04 лютого 2008 року (також посвідченою 04 лютого 2008 року приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу Бойчук Н.І.) підтвердила свою згоду «на укладення договору іпотеки та передачу в іпотеку (її) чоловіком ОСОБА_1 нежитлової будівлі безалкогольного цеху, що знаходиться по АДРЕСА_1 , Україна, для забезпечення виконання ним зобов`язань перед банком за кредитним договором» (том 1, а.с. 54).

За вище наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що нотаріусом Бойчук Н.І. в статті 3 «Предмет Іпотеки» вище згаданого Договору іпотеки від 04 лютого 2008 року було допущено помилку (описку), а саме: невірно зазначено, що предметом іпотеки за даним договором є «житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 » - замість «нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , Львівської області, Україна», як це зазначено у розділі «Визначення термінів» Договору іпотеки.

Позивач (апелянт, іпотекодавець) ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції визнав, що насправді предметом іпотеки за Договором іпотеки, який ним було укладено 04 лютого 2008 року з Банком, була нежитлова будівля («цех») на АДРЕСА_1 .

Приватний нотаріус Сокальського нотаріального округу Бойчук Н.І., встановивши, що при підготовці проекту Договору іпотеки, який нею було посвідчено 04 лютого 2008 року, в статті 3.1 цього договору було допущено описку в описі предмету іпотеки (який (предмет іпотеки) в іншому місці цього ж договору розділі «Визначення термінів» - зазначений правильно), вправі була виправити цю описку (том 1, а.с. 48-51).

З урахуванням всіх вище наведених обставин по справі в їх сукупності колегія суддів вважає, що виправлення нотаріусом Бойчук Н.І. допущеної нею описки в Договорі іпотеки від 04 лютого 2008 року не впливає на чинність згаданого Договору іпотеки і жодним чином не порушує права та інтереси позивачів і доводи поданих ними апеляційних скарг цього висновку не спростовують.

На твердження Банку, його примірник Договору іпотеки від 04 лютого 2008 року з внесеними до нього нотаріусом вище згаданими виправленнями щодо предмету іпотеки було втрачено: це твердження Банку позивачами належними та допустимими доказами не спростовано.

Відтак, Банк у травні 2016 року вправі був звернутися до нотаріуса Бойчук Н.І. з заявою про видачу дублікату згаданого Договору іпотеки від 04 лютого 2008 року (том 1, а.с. 47), а нотаріус вправі була видати такий дублікат Договору іпотеки.

На час звернення Банку до нотаріуса з заявою про видачу дублікату Договору іпотеки нотаріусу вже було відомо про допущену нею помилку (описку) в статті 3.1 оригіналу Договору іпотеки, а відтак 24 травня 2016 року нею було видано дублікат цього договору вже без цієї помилки (описки) і в статті 3.1 дублікату зазначено, що предметом іпотеки є нежитлова будівля безалкогольного цеху № 2 (два) по АДРЕСА_1 : так само, як і в розділі «Визначення термінів» цього договору (том 1, а.с. 44-46), тобто дійсний об`єкт іпотеки, чого апелянти і не заперечують.

Відтак, виданий Банку 24 травня 2016 року нотаріусом Бойчук Н.І. дублікат Договору іпотеки є чинним і також жодним чином не порушує права та інтереси позивачів.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року задоволено позов Банку та стягнуто з ОСОБА_1 в користь Банку 1 646 925 грн. 09 коп. заборгованості за вище згаданим Кредитним договором від 04 лютого 2008 року (том 2, а.с. 16-17).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав, що (станом на серпень 2019 року) нічого з вище згаданої заборгованості перед Банком він не погасив.

У пункті 6.4.2 Договору іпотеки його сторони (Банк та ОСОБА_1 ) дійшли взаємної згоди стосовно того, що вимоги Іпотекодержателя (Банку) можуть бути задоволеними шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку».

За вище наведених обставин нотаріус Новосад О.П., як державний реєстратор прав на нерухоме майно, вправі була провести державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки (а саме - нежитлову будівлю безалкогольного цеху № 2 (два) по АДРЕСА_1 ) за ПАТ АКБ «Львів», як іпотекодержателем згаданого об`єкту нерухомості, на підставі виданого 24 травня 2016 року нотаріусом Бойчук Н.І. вище згаданого дублікату Договору іпотеки.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційні скарги на нього, доводи яких не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 24 жовтня 2019 року.

Головуючий Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.