ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 687/643/19
Провадження № 22-ц/4820/1805/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: представника апелянта Москалюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 31 липня 2019 року (суддя Кулєбякін В.О.) у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 28 листопада 2012 року між сторонами був укладений договір № б/н за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», "Тарифами Банку" складає між ОСОБА_1 і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач взяті на себе зобов`язання виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 9 квітня 2019 року її заборгованість перед банком становить 13647 грн. 23 коп., а саме: 1199 грн. 13 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3209 грн. 97 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6762 грн. 07 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1350 грн. 00 коп. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 626 грн. 06 коп. - штраф (процентна складова), що складає 13647 грн. 23 коп.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13647 грн. 23 коп. за кредитним договором № б/н від 28 листопада 2012 року та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Заочним рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 31 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 28 листопада 2012 року в розмірі 1759 грн. 09 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 247 грн. 61 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням, АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити; в іншій частині рішення залишити без змін.

Вважає вказане рішення необґрунтованим та незаконним, прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції всупереч ст. 1054 ЦК України, стягнув лише першу складову заборгованості за кредитом та безпідставно звільнив Відповідача від відповідальності щодо погашення іншої складової, а саме заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Крім того, оскаржуване рішення суду першої інстанції не тільки призводить до нехтування принципами двосторонньості та оплатності кредитного договору, а ще і наносить істоту шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому - порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Суд ігнорує, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.

Крім того, відмовляючи у стягненні заборгованості по кредиту (простроченому тілу кредиту), суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які, в свою чергу, надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.

АТ КБ «Приватбанк» не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1759 грн. 09 коп., а тому згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що між 28 листопада 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 2000 гривень, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. В подальшому кредитний ліміт було змінено, згідно останньої зміни 16 грудня 2014 року становив 1600 грн. (а. с. 8, 41).

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а. с. 9-24).

Для здійснення грошових операцій за кредитним договором банк видав відповідачу кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком її дії до липня 2017 року. Даний факт підтверджується банківською випискою по картковому рахунку, довідкою про видані кредитні картки (а. с. 42-43).

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 9 квітня 2019 року становить 13647,23 грн. і складається з 1199,13 грн. - тіло кредиту, 3209,97 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1350 грн. - пеня, а також штрафи у розмірі 1126,06 грн. (а. с. 6-7).

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що сума 3209 грн. 97 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту задоволенню не підлягає, оскільки умовами договору, який укладено між сторонами, такий вид відповідальності не передбачений, крім того із змісту позовної заяви вбачається, що відповідачу був встановлений кредитний ліміт 1600 грн., що робить неможливим утворення заборгованості за тілом кредиту у значно більшому розмірі (а. с. 66).

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У заяві позичальника ОСОБА_1 від 28 листопада 2012 року процентна ставка не була зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредита.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28 листопада 2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору, положеннями яких передбачені процентна ставка за користування коштами, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати заборгованість за простроченим тілом кредиту, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції всупереч ст. 1054 ЦК України, стягнув лише першу складову заборгованості за кредитом та безпідставно звільнив Відповідача від відповідальності щодо погашення іншої складової, а саме заборгованості за простроченим тілом кредиту є безпідставними з огляду на наступне.

Доказів, що відповідач з 1 січня 2016 року знімала кошти та користувалася ними позивач не надав. Виписка по рахунку ОСОБА_1 не підтверджує, що відповідач кошти знімала (а. с. 43-45).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 встановлено, що Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» могли неодноразово змінювалися самим Банком з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Вказаною Постановою також передбачено, що відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані АТ КБ «Приватбанк» Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов'язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Хмельницький апеляційний суд вважає, що оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем, не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Хмельницький апеляційний суд керується посиланням Великої Палата Верховного Суду, яка зазначає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, на думку Хмельницького апеляційного суду, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Більше того, укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

З огляду на зазначене, Хмельницький апеляційний суд, вважає, що рішення суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту є обґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з ОСОБА_1 підлягає до стягнення лише тіло кредиту.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 31 липня 2019 року в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк