Справа № 128/718/18
Провадження № 22-ц/801/539/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуСправа № 128/718/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Рибчинського В.П., Голоти Л.О.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., представника скарж-ника, позивача ОСОБА_3 адвоката Мазура О.В., розглянувши за прави-лами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових за-сідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського

міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Публічного

акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання вико-

навчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, його представ-ника адвоката Мазура Олександра Валентиновича на рішення Вінницького ра-йонного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року, ухвалене у примі-щенні суду у м. Вінниці за головування судді Саєнко О.Б.,

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2018 року ОСОБА_3 звернувся у Вінницький районний суд Вінницької області з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» ( далі - ПАТ «КБ «Надра» ) про визнання виконав-чого напису таким, що не підлягає виконанню ( а. с. 1-6 ). Позов мотивований наступними обставинами. Виконавчим написом, вчиненим 20 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., зареєстрованим у реєстрі за № 559, на користь ПАБ «КБ «Надра» зверну-то стягнення на предмет іпотеки у вигляді житлового будинку з надвірними бу-дівлями і спорудами та земельної ділянки по АДРЕСА_1, належні позивачу. Од-нак при вчиненні виконавчого напису нотаріус не дотримала вимог законодав-ства щодо безспірності розміру заборгованості.

15 листопада 2006 року ОСОБА_3 уклав з ВАТ «КБ «Надра» кредит-ний договір № 15/11/2006/840-КВ/69, на підставі якого отримав кредит в сумі 18 тисяч доларів США. З метою забезпечення виконання позичальником зо-бов'язань за кредитним договором між тими ж сторонами того ж дня 15 листо-пада 2006 року укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою вартістю 102791,00 гривня. Через невиконання позивачем умов кредитного договору 20 травня 2014 року банк звернувся до приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. із заявою про вчинення виконавчого напису, подавши при цьому неправильний розрахунок суми боргу позичальника. До складу нара-хованої банком заборгованості включена комісія у розмірі 3397,14 доларів США. Проте банк не вправі встановлювати платежі за дії, здійснені спожива-чем на користь банку. Крім цього нотаріусу не були надані усі необхідні для вчинення нотаріального напису документи, що убачається з відповіді нотаріуса на адвокатський запит. ОСОБА_3 просив суд позов задоволити.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено ( а. с. 129-132 ).

Не погоджуючись з ухваленим 19 листопада 2018 року рішенням суду пер-шої інстанції, позивач, його представник оскаржують його в апеляційному по-рядку, просять дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задо-волення позову. Скаржники вважають оскаржуване рішенням суду першої ін-станції незаконним, необгрунтованим, ухваленим за неповного з'ясування об-ставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обстави-нам справи, з порушенням норм матеріального права ( а. с. 140-146 ).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2019 року ( а. с. 153 ) ОСОБА_3 його представнику поновлений строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скориста-лися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі ад-воката ОСОБА_3 Мазура О.В., дослідивши матеріали справи, проаналі-зувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність, обгрунтова-ність оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на під-ставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослі-джені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що 15 листопада 2006 року між ОСОБА_3 та ВАТ «КБ «Над-ра» ( правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» ) був укладений кредитний договір № 15/11/2006/840-КВ/69, на підставі якого позивач отримав у тимчасо-ве користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання грошові кошти у кредит в сумі 18 тисяч до-ларів США. Цільове використання коштів було передбачене як проведення роз-рахунків за договором купівлі-продажу від 09 листопада 2006 року житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, земельної ділянки по АДРЕСА_1. У день укладення кредитного договору 15 листопада 2006 року був укладе-ний договір іпотеки, за умовами якого придбане позивачем нерухоме майно вартістю 102791,00 гривня було передане в іпотеку банку. Підпунктом 5.1. до-говору іпотеки передбачена можливість іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання пози-чальником зобов'язань по укладених дійсних правочинах. 20 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. на користь ПАТ «КБ «Надра» вчинений виконавчий напис, звернуто стяг-нення на предмет іпотеки - нерухоме майно позивача - іпотекодавця. ОСОБА_3 вважає, що вчинений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не дотримано вимоги законодав-ства щодо безспірності розміру заборгованості, не забезпечено представлення комплекту документів, необхідного для вчинення нотаріусом виконавчого на-пису.

Керуючись нормами статей 526, 598, 599 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», положеннями Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами Укра-їни, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, роз'ясненнями, викладеними у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», правовою по-зицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що посилання скаржника та його представника на недотримання приватним нотарі-усом Кобелєвою А.М. норми законодавства щодо безспірності розміру заборго-ваності є хибним. Стягувачем для одержання виконавчого напису були подані кредитний договір, засвідчений стягувачем розрахунок із зазначенням суми за-боргованості, вимога до ОСОБА_3 про усунення порушень за кредит-ним договором, інші необхідні документи, зазначені як додаток у самій заяві на ім'я нотаріуса. Суд вказав, що законність, правомірність дій та рішень приват-ного нотаріуса Кобелєвої А.М., як і ПАТ «КБ «Надра» щодо звернення до нота-ріуса для вчинення виконавчого напису, підтверджуються письмовими доказа-ми у матеріалах справи.

Суд визнав позов необгрунтованим, таким, що не підлягає задоволенню.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні суду від 19 листопада 2018 року, колегія суддів апеляційного суду повністю по-годжується, оскільки вони є вірними, об'єктивними, зробленими з урахуванням усіх фактичних обставин справи; суд правильно застосував до спірних право-відносин норми матеріального права, що їх регулюють, не порушив вимог про-цесуального законодавства.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, позивач, його представник за-значають, що суд при перевірці обсягу документів, поданих стягувачем нотарі-усу, помилково не застосував пункт 1-1 Переліку документів, визначеного по-становою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, допу-стивши таким чином порушення норм матеріального права. Суд не переконався у безспірності заборгованості позивача перед банком. До цієї заборгованості безпідставно включена комісія у розмірі 3397,14 доларів США, що еквівалент-но 43423,49 гривням, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, здійснювані банком на влас-ну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку, або що їх вчи-няє банк чи споживач з метою встоновлення, зміни або припинення правовідно-син.

Крім цього додаткові угоди до кредитного договору від 29 вересня 2010 ро-ку № 1 та № 2, якими сам кредитний договір викладений у новій редакції, не потягли змін до договору іпотеки, в останній відповідні зміни не вносилися, а значить, ці змінені положення кредитного договору іпотекою не забезпечува-лися.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна.

З матеріалів справи убачається, що приватному нотаріусу Київського місь-кого нотаріального округу Кобелєвій А.М. разом із заявою про вчинення вико-навчого напису на договорі іпотеки від 15 листопада 2006 року № б/н додатком надавалися у копіях: кредитний договір від 15 листопада 2006 року № 15/11/2006/840-КВ/69, додаткова угода від 29 вересня 2010 року № 1 до кредит-ного договору від 15 листопада 2006 року № 15/11/2006/840-КВ/69, додаткова угода від 29 вересня 2010 року № 2 до кредитного договору від 15 листопада 2006 року № 15/11/2006/840-КВ/69. В оригіналах надавалися: договір іпотеки від 15 листопада 2006 року № б/н, розрахунок заборгованості по кредитному договору станом 03 вересня 2013 року, виписка за договором від 15 листопада 2006 року № 15/11/2006/840-КВ/69, письмова вимога про усунення порушень кредитного договору з описом вкладення до цінного листа від 18 квітня 2014 року, установчі документи банку, довіреність представника банку. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувалася пунктом 1 Переліку документів, за яки-ми стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі ви-конавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Обгрунтування апеляційної скарги недотриманням нотаріусом положення вказаної постанови щодо наявності комплекту документів для безспірного стяг-нення заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне майно не від-повідає дійсним обставинам справи з огляду на сам текст виконавчого напису від 20 травня 2014 року.

Банк повідомив нотаріусу, що загальна сума заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором станом на 03 вересня 2013 року становила 26679,76 доларів США. Відповідно за курсом НБУ станом на вказану дату за-боргованість складала 213251,32 гривню з урахуванням: основного боргу у роз-мірі 16778,49 доларів США, що за курсом НБУ дорівнювало 134110,47 гривень; відсотків у розмірі 5432,69 долари США, що за курсом НБУ дорівнювало 43423,49 гривням; комісії у розмірі 3397,14 доларів США, що за курсом НБУ дорівнювало 27153,34 гривням; пені у розмірі 1071,44 долар США, що за кур-сом НБУ дорівнювало 8564,02 гривням. Строк, за який здійснювалося стягнен-ня, становив з 15 листопада 2006 року по 03 вересня 2013 року.

Заперечення правильності стягнення нарахованої позивачеві комісії у складі загальної суми заборгованості за кредитним договором від 15 листопада 2006 року № 15/11/2006/840-КВ/69, додатковими угодами до нього від 29 вересня 2010 року № 1 та № 2 не може бути прийнято до уваги. Умови чинних право-чинів, кінцевий термін повернення кредиту за якими визначений 15 листопада 2036 року, передбачають ( підпункт 3.5. кредитного договору ) виконання по-зичальником своїх зобов'язань у встановленому порядку, у тому числі сплату витрат, пов'язаних з моніторингом та супроводом кредиту. Підпунктами 4.3.11. - 4.3.12. кредитного договору передбачено, що при здійсненні повного достро-кового погашення кредиту протягом перших двох років дії правочину позичаль-ник зобов'язаний сплатити банку комісію у розмірі 2% від початкової суми кре-диту, сплатити одноразово не пізніше дати видачі кредиту комісію за управлін-ня кредитом в розмірі 1% від суми кредиту, зазначеної у підпункті 1.1., комісію за поставку кредиту у розмірі 0,5%. Позичальник повинен перерахувати за-значені комісії на вказаний у договорі рахунок № НОМЕР_1.

Додатковою угодою від 29 вересня 2010 року № 1 до кредитного договору від 15 листопада 2006 року № 15/11/2006/840-КВ/69 сторони правочину домо-вилися викласти договір в іншій редакції. Зокрема підпунктом 2.5 статті 2 до-даткової угоди стосовно порядку надання кредиту та сплати процентів і комісій встановлено, що комісії нараховуються щомісяця, у кінці місяця. Період нара-хування комісій починається з дня надання кредитних коштів в перший період, а в наступному з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Нарахування комісій за користу-вання кредитом у місяць остаточного погашення кредиту здійснюється у день погашення кредиту, за період з дня нарахування комісій за минулий період по день, що передує дню погашення кредиту ( включно ). Комісії нараховуються на суму зобов'язань позичальника ( під сумою зобов'язань позичальника сторо-ни розуміють різницю суми кредитних коштів, що надані кредитором позичаль-нику за цим договором, та суми кредитних коштів, що повернені позичальни-ком кредитору ). У разі неповернення кредиту у встановлений цим договором строк комісії нараховуються по день фактичного повернення кредиту або при-зупиняються у нарахуванні відповідно до вимог нормативно-правових актів.

Отже як убачається з умов укладених між сторонами у справі правочинів, ОСОБА_3, починаючи з дня отримання кредитних коштів, що ним не оспорюється, по дату звернення банку до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису протягом тривалого часу, починаючи з 15 листопада 2006 року, не оспо-рював умов договорів, сплачував визначені комісійні платежі і лише вимагаючи у судовому порядку визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, порушив питання про безпідставність нарахування йому комісій-них платежів. Однак враховуючи чинність положень дійсних правочинів, у но-таріуса не було підстав визнавати визначену кредитодавцем заборгованість за укладеними договорами безпідставною.

Стосовно невручення боржнику вимоги стягувача про усунення порушення виконання зобов'язання слід підкреслити, що відповідно до підпункту 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердже-ного наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмо-вому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адре-су. Згідно доданих до матеріалів справи доказів вважати неврученою ОСОБА_3 вимоги про усунення порушень кредитного договору немає підстав, оскільки до копії такої вимоги доданий опис вкладення у цінний лист з відміт-кою поштового відділення зв'язку про відправлення цього цінного листа на ад-ресу позивача в м. Липовець, вул. Ватутіна, № 5, 22500.

Крім іншого колегія суддів апеляційного суду вважає доцільним наголоси-ти, що оспорюваний у даний час виконавчий напис від 20 травня 2014 року ви-конаний у повному обсязі. Електронні торги з реалізації іпотечного майна, на-лежного ОСОБА_3, призначалися Державним підприємством «Сетам» на 08 грудня 2017 року. За повідомленням Вінницького районного відділу дер-жавної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 19 листопада 2018 року № 24634/15.3-25/02 виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 559, виданого приватним но-таріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. про звер-нення стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ді-лянку площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 завершене 30 березня 2018 року згідно пункту п'ятнадцятого частини пер-шої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів дійшла висновку, що з висновками суду першої інстанції, ви-кладеними в оскаржуваному рішенні, слід погодитися і, як наслідок, у задово-ленні позовних вимог ОСОБА_3 необхідно відмовити. Інших доводів, що спростовували б висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не міс-тить.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведен-ня може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практи-кою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чи-ном зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлума-чити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 та його адвоката не запере-чують правильності висновків суду першої інстанції, не дають підстав визнати оскаржуване рішення ухваленим з порушенням норм матеріального та процесу-ального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріально-го і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляцій-ний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, його представни-ка адвоката Мазура Олександра Валентиновича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Т.О. Денишенко

Судді В.П. Рибчинський

Л.О. Голота