Справа № 495/2065/19
№ провадження 2/495/1567/2019
Ухвала

про забезпечення позову

14 березня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючої судді - Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Савенко М.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №495/2065/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, визнання право власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову по цивільній справі №495/2065/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, визнання право власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на житловий будинок № АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,165 га по АДРЕСА_2 та заборонити ОСОБА_2 скоювати дії відносно реєстрації інших громадян у вказаному житловому будинку.

Свою заяву обґрунтовує тим, що шлюб з ОСОБА_2 був зареєстрований 06 серпня 1977 року.

У період шлюбу 30 листопада 1985 року загальні збори сільхозартелі ім. Кутузова прийняли рішення про виділення ОСОБА_2. 0,06 га для будівництва та експлуатації житлового будинку по АДРЕСА_2 із земельної ділянки батька ОСОБА_2

16 січня 1986 року виконавчий комітет Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області рішенням №7 затвердив вказане рішення зборів і дозволив ОСОБА_2 будівництво житлового будинку на наданої земельної ділянці по АДРЕСА_2 району Одеської області. Наведені обставини підтверджуються випискою із протоколу №4 загальних зборів уповноважених членів сільхозартелі ім. Кутузова, випискою №7 із рішення виконкому Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 16 січня 1986 року, технічним паспортом на житловий будинок по АДРЕСА_2 від 09 березня 2016 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №75677688 про те, що 08 грудня 2016 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 Білгород-Дністровського району Одеської області, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 березня 2016 року про реєстрацію земельної ділянки площею 0,1650 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_2 за ОСОБА_2., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74823292 про реєстрацію 01 грудня 2016 року за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,165 га по АДРЕСА_2

Після виділення земельної ділянки та отримання дозволу на будівництво сторони збудували житловий будинок по АДРЕСА_3 .

У ході експлуатації житлового будинку, для поліпшення житлово-побутових умов, позивач та відповідач на підставі отриманого дозволу збудували прибудову до житлового будинку, а також господарські споруди.

Наведені обставини підтверджуються рішеннями виконкому Бритівської сільської ради №23 від 05 лютого 1992 року та №90 від 26 липня 2007 року.

29 грудня 1997 року Бритівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області прийняла рішення №110-ХХІІ «Про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,165 га по АДРЕСА_2 . Наведена обставина також підтверджується довідкою Бритівського сільського голови №609 від 01 грудня 2016 року.

У 2008 році сторони розірвали шлюб. На час розірвання шлюбу право власності на житловий будинок у встановленому законом порядку сторонами не було зареєстровано.

Після розірвання шлюбу позивач разом з сином залишилася проживати у спільному житловому будинку, а відповідач по справі, через деякий час почав мешкати у АДРЕСА_2

Впродовж тривалого періоду часу, ОСОБА_1 та через сина неодноразово пропонувала відповідачу добровільно розділити їх будинок та зареєструвати за кожним право власності по 1/2 частини житлового будинку, визначити порядок користування земельною ділянкою, проте він ніяких дій не робив, сховав оригінали документів на будівництво житлового будинку.

У 2018 році позивачка вирішила сама зайнятися оформленням права власності на будинок, відповідач по справі на її вимоги надав їй документи на будинок та сказав, що він вже оформив на себе та згоден подарувати їй Ѕ частку, за умовою, що всі витрати будуть покладатися на позивачку, на що ОСОБА_1 погодилася.

Однак, через деякий час, відповідач відмовився нотаріально оформити на неї право власності на Ѕ частку спільного майна.

На даний час у заявниці є достатньо підстав для того, щоб вважати, що ОСОБА_2 може розпорядитися спільним будинком, у тому разі візьме кредит під заставу, подарує будинок, здійснить інші дії, направлені на позбавлення ОСОБА_1 права власності на спільне майно.

Дослідивши матеріали наданої заяви про забезпечення позову, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Забезпечення позову може застосовуватись лише з вказаних підстав, ці підстави є оцінними. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших ніж, ті, яким вдалось би запобігти.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й відповідача та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1,2 ст.157 ЦПК України, Ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову 123 і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню у частині накладення арешту на житловий будинок № АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,165 га по АДРЕСА_2, оскільки відповідач може розпорядитися спільним будинком, здійснити інші дії, які направлені на позбавлення ОСОБА_1 права власності на спільне майно, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вимога заяви в частині заборонити ОСОБА_5 Володимировичу скоювати дії відносно реєстрації інших громадян у вказаному житловому будинку не підлягає задоволенню, оскільки дана вимога не є співмірною з заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №495/2065/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, визнання право власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою - задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,165 га по АДРЕСА_2 до винесення рішення по справі.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: