Справа № 299/3215/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Готра Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду, ухваленого 28 травня 2019 року головуючим суддею Левко Т.Ю. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася у Виноградівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому після уточнень такого просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів у незавершеному будівництвом будинку з надвірними спорудами.

Уточнені вимоги позивача мотивовано тим, що з 07 серпня 2010 року і до 13 липня 2017 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились проживати з позивачем. Рішенням Олешницької сільської ради за № 35 від 04 травня 2005 року відповідачу виділена земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування індивідуального будинку по АДРЕСА_1 , на якій в 2013 році вони з відповідачем, як подружжя, розпочали будівництво будинку і на даний час будинок з надвірними спорудами незавершений будівництвом, процент готовності 76%. Позивач вважає, що має право на 1/2 частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів недобудованого спірного будинку, оскільки за 7 років їхнього сімейного життя відповідач працював в загальному лише один рік: один раз їздив на заробітки в Чехію та один раз в Москву. Кожного року позивач їздила в Чехію на заробітки, де працювала по півроку, що стверджує закордонним паспортом, а зароблені кошти вкладала в будівництво. Коли в 2013 році розпочалось будівництво будинку відповідача вдома не було. Він приїхав з Москви, то фундамент вже був готовий. Виконувати роботу по будівництву їм допомагали батьки та рідні брати позивачки.

Рішенням Виноградівського районного суду від 28.05.2019 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, а саме: фундаменту з бетону, стін з бетону та блоків, покрівлі з металочерепиці, перекриття дерев`яне, підлогу з глинобу та приміщення котельні в якому є фундамент з бетону та стін з бетону і блоків у незавершеному будівництвом будинку з надвірними спорудами з процентом готовності 76 (сімдесят шість) відсотків по АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га для будівництва та обслуговування цього будинку. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд дійшов невірного висновку про те, що будівництво розпочато в період шлюбу. Позивачкою не надано доказів її участі коштами або працею у будівництві будинку. Насправді будівництво розпочато до укладення шлюбу та здійснювалося за кошти матері відповідача, яка з 2008 року постійно проживає в Італії. Сама позивачка не надала жодних доказів про те, що вона постійно працювала в Чеській Республіці. Посилається на те, що суд невірно виклав покази свідків. Вважає, що в даній категорії справи суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом набуття є спільні кошти або спільна праця подружжя, що вказано у правових позиціях ВСУ №№6-79цс13, 6-38цс15, 6-612цс15, 6-399цс17, 6-612цс15.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що з 07 серпня 2010 року і до 13 липня 2017 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а.с.10) та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1 а.с.11).

Рішенням Виноградівського районного суду від 13.07.2017 року шлюб між сторонами розірвано (Т.1 а.с.7).

Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням Олешницької сільської ради за № 35 від 04 травня 2005 року відповідачу виділена земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування індивідуального будинку по АДРЕСА_1 .1 а.с.20).

Згідно довідки Олешницької сільської ради за № 02-10/ 1820 від 31 липня 2017 року, земельна ділянка, розташована в АДРЕСА_1 рахується за відповідачем ОСОБА_1 та не приватизована (Т.1 а.с.12).

На вказаній земельній ділянці було розпочато будівництво житлового будинку з надвірними спорудами. Будівництво проводилось згідно будівельного паспорта, виготовленого КП Виноградів - проект та погодженого архітектором 21.12.2005 року ( а.с.21, 22).

Відповідно до довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» за № 513 від 02.08.2017 року (Т.1 а.с.13) та технічного паспорту від 01.08.2017 року, житловий будинок в АДРЕСА_1 будівництвом незавершений - процент готовності 76% та його вартість станом на серпень 2017 року становить суму 274 804 грн. У будинку є наступні конструктивні елементи: фундамент з бетону, стіни з бетону та блоківв, покрівля з металочерепиці, перекриття дерев`яне, підлога глиноб та приміщення котельні в якому є фундамент з бетону та стіни з бетону і блоків (Т.1 а.с.8, 9).

Згідно висновку експерта № 391/03-19 від 14.04.2019 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної судовим експертом ОСОБА_7 В.Д. за зверненням позивача, встановлено перелік будівельних матеріалів та обладнання, що були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом будинку з надвірними спорудами з процентом готовності 76 % по АДРЕСА_1 та встановлено загальну вартість вказаних матеріалів та обладнання, що складає суму 338 151, 60 грн. (Т.2 а.с.2-25).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що незавершений будівництвом будинок збудований сторонами за час перебування в шлюбі, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на нормах матеріального права та підтверджений відповідними доказами.

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в даній категорії справи суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом набуття є спільні кошти або спільна праця подружжя, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права.

Так, у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й одним із подружжя може оспорюватись поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у Справі № 372/504/17.

Отже правові висновки ВСУ за 2012-2017 роки, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, застосуванню не підлягають.

Оскільки, відповідач оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна, то саме на нього покладається тягар доказування обставин, щодо спростування презумпції спільності права власності подружжя/

Однак, ОСОБА_1 жодних належних та допустимих доказів того, що будинок збудовано за його кошти не надав.

Та обставина, що земельна ділянка під будівництво була виділена ще у 2005 року, сама по собі не свідчить про те, що будівництво будинку було розпочато до укладення шлюбу.

Натомість судом першої інстанції, на підставі показі свідків, які безпосередньо брали участь в будівництві, вірно встановлено, що будівництво спірного будинку здійснювалося в період перебування сторін у шлюбі та за спільні кошти (спільними зусиллями).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо невірного відображення судом першої інстанції показів свідків, оскільки це спростовується матеріалами справи, а покази свідків суд правильно відобразив у судовому рішенні.

Зокрема, згідно технічного запису судового засіданні від 27.05.2019, допитаний у якості свідка брат відповідача ОСОБА_8 ствердив, що будівництво будинку розпочалося у 2012р. та закінчилося у 2014р. На запитання представника позивача «Чи працював у цей час його брат», відповів, що не працював. Посилання апелянта на протилежне є абсолютно безпідставним.

Покази інших свідків також вірно відображено в судовому рішенні.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що детальні покази свідків відображено у протоколі судового засідання від 27.05.2019 року, зміст якого відповідає рішенню суду. Відповідач же, жодних зауважень на протокол судового засідання від 27.05.2019, в порядку ст. 249 ЦПК України не подавав суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на невірне відображення судом показів свідків.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що будівництво здійснювалося в тому числі за кошти, які пересилала йому його матір, то згідно наданого відповідачем викопіювання з історії транзакцій системи «Вестерн Юніон» (Т.1 а.с.103-112) за період 2013-2014р.р. (роки будівництва) на ім`я ОСОБА_9 було переказано лише близько 1600 Євро, що набагато менше ніж вартість будівництва, згідно висновку експерта. Отже дані докази також не спростовують презумпцію спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, перевіривши дану апеляційну скаргу в межах її доводів, апеляційний суд вважає, що вона, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду від 28 травня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 24 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді