Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 766/8411/16-ц

провадження № 61-29884св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року в складі судді Прохоренко В. В. та рішення апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2017 року в складі колегії суддів: Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів.

Позов мотивований тим, що 23 липня 2013 року, відповідно до умов укладеного договору банківського вкладу, відповідач прийняв у вигляді вкладу 1 000,00 грн. на строк 6 місяців зі сплатою 17 % річних. Додатково, 13 серпня 2013 року позивачем на рахунок внесено 2 400,00 грн, 13 вересня 2013 року - 4 500,00 грн та 03 жовтня 2013 року - 2 100,00 грн. Таким чином, загальна сума вкладу становила 10 000,00 грн.

Посилаючись на те, що договір вкладу є чинним, 27 листопада 2014 року та 20 серпня 2015 року позивач зверталась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою виконання банком зобов`язань за договором та виплати депозитного вкладу, однак отримувала відмову в зв`язку з тим, що вклад оформлено на території Автономної Республіки Крим, яка має статус тимчасово окупованої території.

Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути на її користь 14 876,40 грн, яка складається з суми вкладу в розмірі 10 000,00 грн, 4 106,40 грн - відсотки згідно умов договору; 500,00 грн - відсотки за прострочення грошового зобов`язання (3 % річних) та 270,00 грн - інфляційні втрати. Крім того, позивач просила стягнути на її користь судові витрати у справі.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором депозитного вкладу від 23 липня 2013 року в сумі 14 876,40 грн, витрати на правову допомогу в сумі 400,00 грн та сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суми вкладу, нарахованих відсотків, 3 % річних та інфляційних втрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2017 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року скасовано в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 500,00 грн відсотків за прострочення грошового зобов`язання та 270,00 грн інфляційний втрат. В цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог. В решті позовних вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог та ухвалюючи рішення про відмову в цій частині позову, апеляційний суд дійшов висновку, що в конкретних обставинах відсутні підстави для покладення на ПАТ КБ «ПриватБанк» обов`язку з відшкодування позивачеві 3 % річних та інфляційних втрат. В іншій частині апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині стягнення суми вкладу та відсотків, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог надав докази, що є неналежними, оскільки не містять обов`язкових реквізитів та не можуть підтверджувати ті обставини, на які посилається позивач.

Банк не мав можливості здійснювати діяльність на території Криму, оскільки фактично з травня 2014 року конфісковано частину майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк» - Кримської філії. Рішенням Центрального банку Росії з 21 квітня 2014 року припинено діяльність відокремлених структурних підрозділів на території республіки Крим і на території Севастополя - ПАТ КБ «ПриватБанк», при цьому автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» набула право вимоги по вкладам і здійсненню компенсаційних виплат. Отже зазначена організація замінила «ПриватБанк» за всіма зобов`язаннями відповідача.

Крім того, позивач не надала суду доказів про непред`явлення вимог до автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників».

Відзив/заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк», витребувано матеріали цивільної справи з Херсонського міського суду Херсонської області. Крім того, вказаною ухвалою зупинено виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 23 травня 2018 року справа передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні № 159 філії «Кримське РУ» укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 6 місяців» № SAMDN6831, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача кошти на вкладний (депозитний) рахунок в сумі 1 000,00 грн з виплатою 17 % річних, строком на 6 місяців. По закінченню строку, за відсутності заяви клієнта про намір забрати грошові кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк.

Внесення коштів 23 липня 2013 року підтверджується квитанцією про зарахування грошових коштів відповідно до договору вкладу № SAMDN6831.

Сторони в договорі погодили право клієнта щомісячно поповнювати рахунок на суму, що визначається банком.

Протягом дії договору позивачем внесено грошові кошти, зокрема 13 серпня 2013 року - 2 400,00 грн, 13 вересня 2013 року - 4 500,00 грн у відділенні № 159 у м. Ялта, смт. Гурзуф, вул. Ленінградська, 9; 03 жовтня 2013 року - 2 100,00 грн у відділенні «ПриватБанк» у м. Херсон.

З 24 лютого 2014 року відповідачем припинено виплату позивачу процентів за договором депозиту, в зв`язку з чим остання звернулась із заявою про виплату депозиту та відсотків з рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно з відповіддю ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06 грудня 2014 року в зв`язку із складнощами, що виникли із обслуговуванням депозитів і рахунків, відкритих у кримських відділеннях банку, зокрема щодо розблокування вкладу № SAMDN6831, 04 грудня 2014 року призначено зустріч із відповідальним співробітником банку з метою здійснення реструктуризації вкладу.

Відповідно до листа позивача від 20 серпня 2015 року та відповіді банку від 30 серпня 2015 року питання щодо виплати вкладу та процентів не вирішено у зв`язку з припиненням відповідно до постанови Правління Національного банку України № 260 від 06 травня 2014 року діяльності ПАТ КБ «ПриватБанк» в Криму.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Виходячи з системного аналізу положень статті 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення № 516 та положень Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою Правління Національного банку України за № 174 від 04 червня 2011року (з наступними змінами, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) слід дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Згідно з частинами першою та другою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені.

Отже, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановивши факт укладення між сторонами договору від 23 липня 2013 року та внесення відповідно до умов цього договору коштів на загальну суму 10 000,00 грн та невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення вкладу і виплати відсотків за ним, обґрунтовано стягнув суму вкладу і нараховані відповідно до умов договору відсотки.

Доводи касаційної скарги про недоведеність факту укладення договору банківського вкладу спростовуються наведеними вище квитанціями, які свідчать, що грошові кошти внесено на рахунок філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», визначений у договорі банківського владу (депозиту).

Колегія суддів вважає неприйнятними аргументи відповідача про те, що позивач не позбавлена можливості звернутися за захистом своїх прав до автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників», створеної Російською Федерацією на території Автономної Республіки Крим, якому були надані права власника майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк» в Автономній Республіці Крим, оскільки відповідальним перед позивачем за виконання зобов'язань за договором банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк» як сторона цього договору, а не будь-які інші треті особи.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частини третьої статті 401 ЦПК Українипередбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині щодо стягнення на користь позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» суми депозитного вкладу та відсотків відповідно до умов договору, ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених рішень судів попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2017 року було зупинене ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року, у зв`язку із залишенням цих рішень без змін, необхідно поновити їх виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10 000 грн вкладу та 4 106,40 грн відсотків та рішення апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель