Номер провадження: 22-ц/813/485/19
Номер справи місцевого суду: 1512/3004/2012
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: адвоката ОСОБА_4 - Жукова Т.В.,

представників ОСОБА_6 - ОСОБА_7, ОСОБА_8,

представника ОМР - Лапчинської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року за скаргою Одеської міської ради на дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сокол Юлії Степанівни, за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_6, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2017 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга Одеської міської ради на дії головного державного виконавця Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю.С., за участі ОСОБА_4, про скасування постанови, в якій стягувач просив суд поновити Одеській міській раді строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2016р. ВП №46533288, винесеної головним державним виконавцем Сокол Ю.С. при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Одеси від 20.01.2015р. у справі №1512/3004/2012; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2016р. ВП №46533288, винесену головним державним виконавцем Сокол Ю.С. при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Одеси від 20.01.2015р. у справі №1512/3004/2012.

Мотивуючи вимоги своєї скарги тим, що 04 березня 2014 року рішенням Київського районного суду м. Одеси у цивільній справі №1512/3004/2012 задоволено позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого кам'яного паркану, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання вищезазначеного рішення Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист від 20.01.2015р. про зобов'язання ОСОБА_4 власними силами і за власний рахунок привести до попереднього стану самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого кам'яного паркану, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

10 лютого 2015 року Одеською міською радою було пред'явлено до виконання вищезазначений виконавчий лист до Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області.

Представник скаржника зазначає, що 18 грудня 2015 року державний виконавець Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення способу і порядку виконання вказаного виконавчого листа, а саме, з проханням дозволити провести відповідні роботи за рахунок стягувача - Одеської міської ради.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року було відмовлено у задоволенні заяви державного виконавця про встановлення способу і порядку виконання виконавчого листа з тієї підстави, що діючим законодавством не передбачено встановлення способу та порядку виконання виконавчого листа. Законом передбачена можливість звернення до суду із заявою про встановлення порядку і способу виконання судового рішення.

Представник скаржника вказує, що 28 листопада 2016 року на адресу юридичного департаменту Одеської міської ради надійшов лист Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 17.11.2016р. №14189, з якого вбачається, що 02 листопада 2016 року державним виконавцем виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 20.01.2015р. №1512/3004/2012 поновлено та державним виконавцем вживаються всі необхідні заходи для виконання вимог виконавчого документу.

Однак, 24 лютого 2017 року на адресу юридичного департаменту Одеської міської ради надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження від 30 грудня 2016 року ВП №46533288, винесена головним державним виконавцем Сокол Ю.С. на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону, згідно з якою, у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, 03 березня 2017 року Одеська міська рада звернулась до начальника Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Чернецької О.М. зі скаргою на дії державного виконавця Сокол Ю.С..

Постановою від 10 березня 2017 року у задоволенні зазначеної скарги відмовлено.

Представник Одеської міської ради вважає, що головний державний виконавець Сокол Ю.С. при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2016р. ВП №46533288 лише зазначила про те, що вимоги виконавчого документу боржником не виконано, жодним чином не обґрунтувавши, з яких причин виконання рішення без участі боржника є неможливим, як того вимагає ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, у постанові зазначено, що на боржника накладено штрафи та внесено подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності, однак відсутні жодні докази, які підтверджують зазначені дії.

Представник скаржника зазначає, що державним виконавцем не вжито жодних заходів, спрямованих на примусове виконання судового рішення, державний виконавець не скористався своїм правом звернутися до Київського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

Таким чином, з огляду на вищезазначені обставини, представник Одеської міської ради вважає, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження з незаконних підстав головним державним виконавцем Сокол Ю.С. допущене порушення прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, у зв'язку з чим Одеська міська рада звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю.С..

В судовому засіданні представник скаржника Одеської міської ради, представник заінтересованої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_8 підтримали скаргу та просили суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_13 заперечувала проти задоволення вказаної скарги, просила суд залишити її без задоволення, з посиланням на те, що спірний паркан відділяє прибудинкову територію житлового будинку, який належить ОСОБА_4 на праві власності від автомобільної дороги по АДРЕСА_1, а наявність вказаного паркану між житловим будинком та автомобільною дорогою є обов'язковим та відповідає будівельним нормам, крім того знесення зазначеного паркану призведе до порушення містобудівних норм.

Представники заінтересованих осіб Київської районної адміністрації Одеської міської ради та Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сокол Юлія Степанівна у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про виклик наявними в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року скаргу Одеської міської ради задоволено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_4 та Перший Київський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 частини першої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглядати скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа №1512/3004/2012 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_4, треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_6, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про звільнення самочинно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об'єкту та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа: Одеська міська рада, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про зобов'язання встановити межу згідно державних актів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року по даній справі ухвалено рішення, яким зобов'язано ОСОБА_4 власними силами і за свій рахунок привести до попереднього стану самовільно захоплену земельну ділянку, шляхом знесення самочинного збудованого кам'яного паркану, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 травня 2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року скасовано в частині задоволення позову Одеської міської ради до ОСОБА_14 про звільнення самочинно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об'єкту і в цій частині ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову Одеської міської ради до ОСОБА_4 про звільнення самочинно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об'єкту відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 08 травня 2014 року скасовано, рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року залишено в силі.

20 січня 2015 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист про зобов'язання ОСОБА_4 власними силами і за власний рахунок привести до попереднього стану самовільно захоплену земельну ділянку, шляхом знесення самочинного збудованого кам'яного паркану, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

10 лютого 2015 року представник Одеської міської ради звернувся до Першого Київського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ з заявою про примусове виконання рішення суду.

Постановою старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 13 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

18 грудня 2015 року старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Бахова В.І. звернулась до суду з заявою про встановлення способу і порядку виконання виконавчого листа від 20 січня 2015 року №1512/3004/2012, а саме: дозволити провести відповідні роботи за рахунок стягувача - Одеської міської ради, враховуючі обставини щодо неможливості виконання вимог виконавчого листа державним виконавцем.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року у задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання виконавчого листа відмовлено, оскільки діючим законодавством не передбачено встановлення способу та порядку виконання виконавчого листа.

Перевіркою виконання боржником рішення суду було встановлено, що рішення суду не виконано, про що державним виконавцем 02 вересня 2016 року складено відповідний акт.

02 вересня 2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю. С. було винесено постанову ЄДРВП №46533288 про накладення штрафу, якою, за невиконання вимог виконавчого документа у наданий державним виконавцем строк накладено на боржника ОСОБА_4 штраф у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме в сумі 170 гривень.

Повторною перевіркою виконання боржником рішення суду було встановлено, що рішення суду не виконано, про що державним виконавцем 15 вересня 2016 року складено акт та винесено постанову ЄДРВП №46533288 про накладення штрафу, якою, за невиконання вимог виконавчого документа у наданий державним виконавцем строк накладено на боржника ОСОБА_4 штраф у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме в сумі 340 гривень.

Відповідно до постанови начальника Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02 листопада 2016 року зобов'язано державного виконавця поновити виконавче провадження ВП №46533288 та здійснити заходи примусового виконання рішення у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

02 листопада 2016 року державним виконавцем виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1512/3004/2012, виданого 20 січня 2015 року Київським районним судом м. Одеси було поновлено.

27 грудня 2016 року державним виконавцем перевірено виконання боржником рішення суду за адресою його виконання та встановлено, що боржником рішення не виконано, про що державним виконавцем було складено відповідний акт.

30 грудня 2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю. С. на адресу правоохоронних органів було направлено повідомлення №В-14/2017/46533288 про вчинення боржником кримінального правопорушення.

30 грудня 2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю. С. було винесено постанову ВП №46533288 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1512/3004/2012, виданого 20 січня 2015року, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вимоги виконавчого документа боржником не виконано, на боржника накладені штрафи та внесено подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності.

Не погодившись з вказаною постановою, 02 березня 2017 року Одеська міська рада звернулася до Київського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області зі скаргою на дії головного державного виконавця Сокол Ю. С..

Постановою начальника Київського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Чернецькою О. М. від 10.03.2017р. у задоволенні скарги Одеської міської ради було відмовлено.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції ( ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем здійснено не всі можливі дії направлені на виконання виконавчого листа від 20.01.2015р. №1512/3004/2012 виданого Київським районним судом м. Одеси, тому винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є передчасним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судові рішення, які набрали законної сили та які не виконані у добровільному порядку виконуються примусово державними виконавцями згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції, яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Обов'язки і права виконавців визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Здійснюючи судовий контроль за виконанням судових рішень, суд зобов'язаний перевіряти дотримання державним виконавцем вимог указаного Закону.

Так, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не було надано доказів звернення до суду з заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, державним виконавцем, отже, підстави для застосування державним виконавцем вимог п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та закінчення виконавчого провадження - відсутні.

Крім того, в постанові про закінчення виконавчого провадження від 30 грудня 2016 року державний виконавець посилається на п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», який на день винесення постанови вже втратив чинність, і тільки після звернення Одеської міської ради до Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області зі скаргою на дії головного державного виконавця Сокол Ю. С., 10 березня 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про виправлення помилки.

Також судова колегія звертає увагу, що 12.05.2017р. державним виконавцем було направлено до Київського відділу поліції ГУП в Одеській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, в якому зазначено, що на примусовому виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває вищезазначене виконавче провадження, однак 30.12.2016р. головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю.С. було винесено постанову ВП №46533288 про закінчення вказаного виконавчого провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що державним виконавцем було здійснено не всі можливі дії щодо виконання виконавчого листа. Рішення суду до цього часу не виконане. Тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав бездіяльність виконавця неправомірною та скасував оскаржувану постанову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі та впливають на суть постановленої ухвали під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та ОСОБА_4 залишити без задоволення, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено: 18 березня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

П.М.Черевко