Номер провадження 2/229/920/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 березня 2019 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Цукаревій К.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

позивач акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" 26 липня 2018 року звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 14.08.2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 24,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

АТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 28.05.2018 року складає 15909,58 гривень. Просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та суму судового збору.

23 жовтня 2018 року представник позивача ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 10 434, 09 грн. (а.с.53-54).

В судове засідання представник позивача АТ КБ "Приватбанк" не з'явився, надали заяву із клопотанням провести розгляд справи за відсутності представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи його було повідомлено належним чином, заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності або про відкладення розгляду справи не надав.

З огляду на це на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, без фіксації судового розгляду.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково в межах уточнених позовних вимог.

Із наданої позивачем копії статуту вибачається, що за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року було змінено тип банку з закритого на публічне акціонерне товариство та змінено найменування банку з закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк".

21 травня 2018 року було затверджено статут АТ КБ "Приватбанк", відповідно до п.1.7 якого Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та обов'язків публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». 11 червня 2018 року статут погоджено Національним банком України (а.с.24-25).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15).

Судом, встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 14.08.2007 року між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 24,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.12).

Відповідач ОСОБА_1 погодився із тим, що підписана ним заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", складає між ним та банком Договір, про що свідчить його особистий підпис в заяві (а.с. 12 зв.б.).

Згідно п. 6.5 кредитного договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 16).

Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

В позові зазначено, що станом на 28.05.2018 року сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 14.08.2007 року складає 15909,58 гривень, з яких:

- заборгованість за кредитом складає - 4000,00 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом складає - 10067,51 грн.;

- заборгованість за пенею та комісією сладає - 5101,59 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) - 733,79 грн.

Згідно наказу Дружківського міського суду Донецької області 2-Н-177 від 19 серпня 2008 року з боржника ОСОБА_1 стягнуто на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість в сумі 4493,31 грн. Таким чином з урахуванням вже стягнутої за судовим наказом суми заборгованості за кредитним договором, заборгованість до стягнення станом на 28.05.2018 року складає 15909, 58 грн. (а.с.6).

Згідно наданого 26 жовтня 2018 року уточненого позову представник позивача ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 10 434, 09 грн., з яких 9205,16 грн.- індекс інфляції та три проценти річних - 1228,93 грн. (а.с.53-54).

Судом встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним, які вже стягнуті за судовим наказом від 19 серпня 2008 року. Однак позивач не позбавлений права нарахування індексу інфляції та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Тому банком нараховані відповідачу інфляційні втрати за кредитом в сумі 9205,16 грн. та 3% річних в сумі 1228,93 грн.

Оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання, відповідно у позивача виникло право, згідно зі ст. 625 ЦК України, вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, та 3 % річних від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1762,00 гривень.

Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 10 434,09 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1155,52 гривень, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача ОСОБА_1.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10-13,76-80, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, поштовий індекс 49094, р/р 3111, МФО 30529, , заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.08.2007 року станом на 28.05.2018 року в сумі 10 434 (десять тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" судовий збір в розмірі 1155 (одна тисяча сто п'ятдесят п'ять) грн. 52 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Текст рішення складено та підписано суддею в нарадчій кімнаті 26 березня 2019 року.

Суддя: Є. В. Петров