Справа № 500/5346/16-ц
Провадження № 2/500/142/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Баннікової Н.В.

Секретар судового засідання -Шлєхтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського історичного музею імені О.В. Суворова про визнання дій відповідача в частині відмови у здійсненні перерахунку неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, до Ізмаїльського історичного музею імені О.В. Суворова про зобов`язання здійснити перерахування заробітної плати за період з 2006 р. по 2009 р., про стягнення заборгованості по оплаті праці за понадурочний час за період з 26.09.2006 р. по 31.12.2009 р. та визнання дій відповідача в частині відмови у здійсненні перерахунку неправомірними (а.с.56).

Свої вимоги обґрунтував тим, що він працював сторожем музею ім. О.В. Суворова у період з 2006 по 2010 роки. Графік роботи усіх сторожів був встановлений - «доба через троє діб». Вважає, що у відповідності з графіком тижнева праця у нього понад норми складала вісім годин, а загалом за період праці відпрацьовано 667 понад норми годин. Зазначає, що ревізією КРО в Болградському районі № 360-20/17 від 21.05.2009 року встановлено, що в порушення ст.94 КЗпП, ст.1 ЗУ «Про оплату праці», відповідачем проводилась виплата заробітної плати у розмірі посадового окладу без урахування фактично відпрацьованого часу. З метою усунення порушень законодавства про оплату праці він та сторож ОСОБА_2 звернулись з заявами про оплату праці за відпрацьовані понад норми часу. За підписом головного бухгалтеру ОСОБА_3 ними отримані відповіді про те, що здійснити перерахунок заробітної плати сторожам з 2005 року, згідно рішення КРО, не надається за можливе за строком давності. Позивач зазначає, що в результаті допущеного порушення за провиною бухгалтерів відповідача за період з 2006 по 2009 рік йому не було нараховано та виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований час кількості 667 годин на суму 4 254 грн. Таким чином, позивач просив визнати дії відповідача в частині відмови у проведенні перерахунку неправомірними, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за оплату праці за фактично відпрацьований час у кількості 667 годин у сумі 4 254 грн. за період з 26.09.2006 по 31.12.2009 роки та зобов`язати відповідача провести перерахунок заробітної плати за період з 2006 по 2009 роки.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2018 року провадження по цивільній справі за вказаним позовом в частині вимог про зобов`язання здійснити перерахування заробітної плати за період з 2006 р. по 2009 р. та про стягнення заборгованості по оплаті праці за понадурочний час за період з 26.09.2006 р. по 31.12.2009 р. закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України (а.с.89).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність.

Суд, заслухавши позивача, заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 13 ЦПК України та принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом встановлено, що підстави, з яких позивач звернувся до суду з даним позовом, зокрема з вимогами про зобов`язання здійснити перерахування заробітної плати за період з 2006 р. по 2009 р. та про стягнення заборгованості по оплаті праці за понадурочний час за період з 26.09.2006 р. по 31.12.2009 р., є тими ж самими підставами, за яких позивач ОСОБА_1 звертався до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 05.10.2016 р. з тими ж самими вимогами (головуючий суддя Бальжик О.І.).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 21.11.2014 року (суддя Бальжик О.І) у задоволенні позову ОСОБА_1 до Ізмаїльського історичного музею ім. О.В. Суворова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - відділ культури Ізмаїльської міської ради, про зобов`язання нарахувати і виплатити заробітну плату, здійснити повний розрахунок при звільненні з урахуванням роботи в надурочний час та розрахунок розміру компенсації частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, відмовлено.

Внаслідок вказаного ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2018 року провадження в частині позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахування заробітної плати за період з 2006 р. по 2009 р. та про стягнення заборгованості по оплаті праці за понадурочний час за період з 26.09.2006 р. по 31.12.2009 р. закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України (а.с.89).

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 21.11.2014 року (суддя Бальжик О.І, справа № 500/1724/14-ц) судом «сторонам неодноразово роз`яснювались положення ст.ст.11, 60 ЦПК України (ЦПК України до 15 грудня 2017 року), відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, однак позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження того факту, що він працював на посаді сторожа в Ізмаїльському історичному музеї ім. О .В. Суворова з 2005 року або з травня 2006 року, що з 2005 року по 2010 рік певну кількість годин він працював у надурочний час, що після ревізії КРУ йому знову не оплачували надурочні роботи тощо, надано не було.

Отже, з урахуванням того, що підстава позовних вимог, що є предметом розгляду за даним позовом про визнання дій відповідача в частині відмови у здійсненні перерахунку неправомірними не є іншою підставою позовних вимог, за якими Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 21.11.2014 р. ухвалено рішення (суддя Бальжик О.І, справа № 500/1724/14-ц), з урахуванням підстав, за якими було ухвалено вказане рішення, а саме - ненадання суду відповідних доказів, та за наявності такого рішення суду, що набрало чинності, підстав для задоволення позовних вимог про визнання дій відповідача в частині відмови у здійсненні перерахунку неправомірними суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ізмаїльського історичного музею імені О.В. Суворова про визнання дій відповідача в частині відмови у здійсненні перерахунку неправомірними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 14.03.2019 р.

Суддя: Н.В.Баннікова