Справа № 522/161/19
Провадження № 2з/522/744/19
УХВАЛА

25 жовтня 2019 року суддя Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним одностороннього правочину. Позивач просить визнати недійсноюдовіренність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барбою Віталіною Олександрівною, 06.08.2007 року під реєстровим № 2663 сторнами у якій є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та застосувати до неї наслідки недійсного правочину.

Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року по справі відкрито провадження та призначений загальний розгляд справи.

24 жовтня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.12.2006 року, договору купівлі-продажу, посвідченого 02.08.2006 року приватним нотаріусом Дєордієвою І.В. міського нотаріального округу, за реєстровим № 4763 та зареєстрованого ПП БТІ «Інвентаризатор» у реєстровій книзі 625пр-172 за реєстровим №497. Зазначена квартира в цілому складається з двох житлових кімнат, житловою площею 31,1 кв.м, загальною площею 110,6кв.м..

Мотивує вимоги тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також те, що існує реальна загроза відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб з боку відповідача, вважає необхідним накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом спору.

Розглянувши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в цивільному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого у справі.

При цьому під час прийняття рішення про вжиття заходів забезпечення позову, необхідно мають надати правильну правову оцінку підставам застосування цих заходів.

Заходи забезпечення можуть бути застосовані виключно за наявності однієї з підстав, визначених ч. 3 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України, та мають бути співмірними з позовними вимогами і адекватними.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд вважає її необґрунтованою, оскільки остання взагалі не містить жодних обґрунтувань щодо необхідності застосування заходу забезпечення позову про визнання недійсним довіренності та до заяви не додано жодного документального підтвердження наведених в заяві обставин. При цьому, суд приймає до уваги, що предметом позову є визнання недійсним довіреності, а не спір стосовно нерухомого майна.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку що дана заява необґрунтована, а отже є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) у задоволенні заяви від 24 жовтня 2019 року про забезпечення його позову до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання недійсним одностороннього правочину.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська

25.10.2019