У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду закарпатської області Т.Р.Деметрадзе, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про зняття арешту з нерухомого майна.

Заяву мотивувала тим, що наказом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2019 року у справі № 2н-337/09 задоволено заяву представника АКІБ «Укрсиббанку» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно суми коштів на користь банку. За наслідками видачі судового наказу, 16.02.2011 року Ужгородським МВ ДВС було відкрито виконавче провадження, в ході якого було накладено арешт на все невизначене нерухоме майно заявника, яка є поручителем основного боржника ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, встановлено, що заява підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, однак подана без додержання вимог ст. 175 ЦПК України, внаслідок чого підлягає залишенню без руху на підставі ч.1 ст. 185 ЦПК України, виходячи з наступного.

В порушення вимог ч.6 ст. 175 ЦПК України не вказані інші відомості, необхідні для правильного вирішення справи. Зокрема, у позовній заяві не вказані інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору, а саме не визначено коло осіб права яких можуть бути порушені та не залучено особу, в інтересах якої накладено арешт.

Позивач посилається на його право звернення до суду на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року, роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є стягувач, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

З врахуванням викладеного, позивачу слід надати суду позовну заяву із зазначенням належних відповідачів та третіх осіб по справі.

Так, у порушення вимог положень п.п. 5, 7, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява також не містить виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, а також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявниця понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, на момент звернення до суду, судовий збір має бути сплачений в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Позивачем до матеріалів позовної заяви не додано платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору в сумі 768,40 грн.

Частиною 4 ст.175 ЦПК України передбачено, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Крім того, відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" у матеріалах справи про зняття арешту з майна залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду на виконання якого проводився опис і арешт, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

Проте, позивачкою не додано до матеріалів заяви вищевказаних документів, що не дає можливість встановити перелік належного їй майна на яке накладено арешт, його місцезнаходження, а відтак, і підсудність даної справи Ужгородському області, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Також, згідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач у позові повинен вказати підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, позивач не вказує, чи звертався він з аналогічним позовом до інших судів.

Окрім наведеного, у пункті 5 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року судам роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. У зв`язку із цим боржник не може пред`являти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання про зняття арешту.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_2 у справі №2п-337/09 є боржником і відповідно боржником у виконавчому провадженні №24487545, тому вона має право на оскарження дій державного виконавця щодо скасування арешту в порядку ст.ст. 447 - 448 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі ст. 185 ч.1 ЦПК України вищевказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 27, 28, 83, 175, 176, 177, 185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заява ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про зняття арешту з нерухомого майна - залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачу.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява вважатиметься не поданою та буде повернута. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню, окремо від судового рішення за суттю не підлягає.

Суддя Т.Р.Деметрадзе