Ухвала

18 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 643/12560/16-ц

провадження № 61-18057ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Всеукраїнський банк Розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Всеукраїнський банк Розвитку» (далі - ПАТ КБ «Всеукраїнський банк Розвитку») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 886,26 грн.

Позов мотивовано тим, що 23 травня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк Розвитку» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ICKGMCG.4780.020, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 50 000,00 грн на рахунок зі сплатою 0,0001 відсотків річних впродовж пільгового періоду (45 днів за кожною операцією) та 29 відсотків річних - після спливу пільгового періоду.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15 вересня 2016 року заборгованість відповідача становила 27 886,26 грн, з яких: прострочена заборгованість зі сплати процентів - 9 083,67 грн, пеня - 18 802,59 грн.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив стягнути із відповідача на його користь вказану суму заборгованості за договором від 23 травня 2013 року № ICKGMCG.4780.020.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 січня 2019 року у задоволені позову ПАТ КБ «Всеукраїнський банк Розвитку»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Всеукраїнський банк Розвитку» задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Всеукраїнський банк Розвитку» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 081,83 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Всеукраїнський банк Розвитку»задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 січня 2017 року скасовано. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Всеукраїнський банк Розвитку» заборгованість за кредитним договором від 23 травня 2013 року № ICKGMCG.4780.020 у розмірі 15 833,65 грн. У задоволенні інших вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного суд від 09 вересня 2019 року та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суд від 09 вересня 2019 року необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 886,26 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а саме: встановлення критеріїв уникнення суперечності в оцінці доводів та доказів, критерій віднесення документів до доказів, критерій на відповідність між правилом та офіційними діями суду та сторін, є необґрунтованими, оскільки такі доводи по своїй суті зводяться не згоди із мотивами рішення суду апеляційної інстанції та оцінкою, яка надана судом апеляційної інстанції доказам у справ.

Доводи касаційної скарги про те, що зазначена справа має виняткове значення для заявника, оскільки незаконним стягненням із нього суми заборгованості суттєво втрачається право власності на грошові кошти, є необґрунтованими, оскільки відсутні підстави вважати, що стягнення із заявника грошових коштів є незаконним. Факт існування у заявника заборгованості за кредитним договором встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому не може ставитися під сумнів. При цьому Верховний Суд вже викладав в своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про наявність обставин, за яких рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Всеукраїнський банк Розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак