Номер провадження: 22-ц/813/2509/19
Номер справи місцевого суду: 523/8129/16-ц
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Галицька» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь 187 461, 64 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, 1000 грн. за послуги евакуатора та судові витрати в розмір 1884, 62 грн. за подання позовної заяви і 275,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПрАТ СК «Галицька» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду, яка заподіяна дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 100000 гривень, витрати за транспортування транспортного засобу у розмірі 1000 гривень, судовий збір 1010 гривень, а всього стягнуто суму у розмірі 102 010 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зазначає, що матеріальна шкода, яка стягнута рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.10.2018 року, є занадто завищеною.

В свою чергу, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , також подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом процесуального права, просить суд змінити рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року, збільшивши розмір матеріальної шкоди, яка заподіяна ДТП, з 100 000 грн. на 187 461, 64 грн. та стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Галицька» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, а ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.12.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеди С.М., що є підставою для прийняття справи до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Галицька» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду.

На адресу апеляційного суду відзиви на апеляційні скарги від сторін не надходили, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

До суду апеляційної інстанції з`явився відповідач ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , третя особа - ПрАТ СК «Галицька» до суду не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (Том ІІ: а.с.90).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга Міндак задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не в повній мірі відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 17 березня 2016 року о 12 годині 15 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, не урахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив п.п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р., № 1306, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вищевказані факти підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.12.2016р. по справі №523/5579/16, що залишена без змін апеляційним судом Одеської області від 25.01.2017р.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що вина відповідача у спричиненні позивачу матеріальної шкоди є доведеною, однак позивачка, або її представники не надали до суду документи, які свідчать про оплату позивачкою всієї суму у розмірі 237 461 грн. і 64 копійок та фактично є доведений факт оплати суми у розмірі 150000 гривень, а факт оплати суми у розмірі 87461 гривень 64 копійок не доведений жодним фінансовим документом.

Апеляційний суд частково погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Так, згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, зі змісту положень ст. 1187, ч.1 ст. 1188, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України вбачається, що єдиною підставою для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну та моральну шкоду є вина особи, яка її завдала.

Вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні даного ДТП підтверджується постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 27.12.2016 року, залишеною без змін апеляційним судом Одеської області від 25.01.2017 року.

Отже, обставини ДТП та докази участі в ній ОСОБА_2 у її вчиненні встановлені вищевказаними судовими рішеннями, які мають преюдиційне значення в силу ч.2 ст. 82 ЦПК України.

Матеріалами справи також встановлено, що внаслідок ДТП, яка мала місце 17.03.2016 року, автомобіль «Toyota Prado», державний номерний знав НОМЕР_3 зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до рахунку № 22/04/16 від 20.04.2016 року виданого ФОП ОСОБА_4 сума, що підлягає до сплати за відновлювальний ремонт ТЗ Toyota Prado, з врахуванням ПДВ, становить 237 461 грн., 64 коп.

20.04.2016 року ОСОБА_5 було сплачено передплату (до рахунку № 22/04/16 від 20.04.2016 року) ФОП ОСОБА_4 за відновлювальний ремонт її ТЗ грошові кошти в розмірі 150 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 22/04/16 від 20.04.2016 року.

У ЗАТ СК «Галицька» позивачу повідомили, що відповідно до Полісу № АЕ/ 5266190 страхова сума, в межах якої страхувальник зобов`язаний здійснити відшкодування за шкоду, заподіяну майну, встановлена у розмірі 50 000 грн., франшиза -0 (нуль) грн.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, позивач просив суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 187 461, 64 грн., підтвердивши у суді першої інстанції, що суму страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. вона вже отримала від ПрАТ СК «Галицька».

Крім того, судовим розглядом також встановлено, що в матеріалах справи перебувають декілька висновків щодо визначення матеріальної шкоди.

Тому, за клопотанням відповідача, ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 07.09.2017 року, було призначено по справі судову авто товарознавчу експертизу.

Так, згідно висновку №17-4745 від 26.12.2017р. судової авто товарознавчої експертизи по дослідженню автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, пошкодженого в результаті ДТП від 17.03.2016р., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Toyota Prado, державний номерний знав НОМЕР_3 становить суму у розмірі 90134 гривні 17 копійок. Експертом також встановлено, що роботи у акті виконаних робіт 17/05/16 від 18.05.2016р. СТО «Гарант» ФПП ОСОБА_6 , а також запчастини, відповідно до рахунку ВПмС-0000539 від 22.03.2016р., відповідають проведенню відновлюваного ремонту автомобіля Toyota Land Cruiser Prado (а.с. 153-159).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 посилаючись на те, що 20.04.2016 року нею було сплачено передплату у розмірі 150000 грн. (до рахунку № 22/04/16 від 20.04.2016 року) ФОП ОСОБА_4 за відновлювальний ремонт її ТЗ, просила стягнути з ОСОБА_2 187 461,64 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

У апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що задовольняючи частково її позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував загальний розмір збитків, що підлягає сплаті для повного відновлення автомобіля після ДТП, що підтверджений рахунком та Актом виконаних робіт.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року

№ 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада

2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ (Сврз), що становить згідно висновку №17-4745 від 26.12.2017р. судової авто товарознавчої експертизи - 90134,17 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що є розміром матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_3 , при ДТП, яка сталася 17.03.2016 року.

При цьому слід врахувати те, що оскільки суму страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. ОСОБА_1 вже отримала від ПрАТ СК «Галицька», тому стягненню підлягає сума у розмірі 40134,17 грн. (90134,17 грн. - 50000 грн. = 40134,17 грн.).

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що стягненню підлягає вартість ремонту транспортного засобу у розмірі 100000 грн., - не відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: непровне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За таких обставин та вимог зазначених норм права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року зміні в частині стягнення матеріальної шкоди та судового збору. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного та вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову про відшкодування шкоди у розмірі 411,34 грн., пропорційно задоволеним вимогам, що становить 21,82% від сплачених 1010 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, тому апеляційний суд стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, пропорційно її задоволенню у розмірі 2210 грн.,08 грн. (а.с. 63).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374 - 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року - змінити в частині стягнення матеріальної шкоди та судового збору та стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 40134 грн., 17 коп. (сорок тисяч сто тридцять чотири гривні, 17 копійок) та стягнути судовий збір в сумі 411 грн. 34 коп. (чотириста одинадцять гривень, 34 копійки).

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2210 грн., 08 коп. (дві тисячі двісті десять гривень, 08 копійок) за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.10.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда