Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 308/6300/15-ц

провадження № 61-20910св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

представники позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

відповідач - ОСОБА_6 ,

представник відповідача - ОСОБА_9,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 , подану представником ОСОБА_9 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у складі судді Дергачової Н. В. від 22 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області у складі колегії суддів: Власова С. О., Бондаренка Ю. О., Ігнатюка Б. Ю. від 29 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 21 грудня 2006 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ЗАТ «АКПІБ»), правонаступником якого є ПАТ «АКПІБ», та ОСОБА_6 укладено договір про іпотечний кредит № 183/8-06, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 99 000,00 дол. США, зі сплатою 12% річних за користування кредитом, кінцевим терміном повернення не пізніше 20 грудня 2024 року.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «АКПІБ» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за указаними кредитним договором.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, чим порушила умови кредитного договору. Станом на 14 квітня 2015 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів за користування кредитом та пені становить 5 192 848,33 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 21 грудня 2006 року № 183/8-06 станом на 14 квітня 2015 року в сумі 5 192 848,33 грн, а саме: заборгованість за кредитом - 99 000,00 дол. США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 2 265 321,26 грн, відсотки за користування кредитом - 90 647,63 дол. США, що за курсом НБУ становить 2 074 202,06 грн, пеня - 37 292,36 дол. США, що за курсом НБУ становить 853 325,01 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки позичальник ОСОБА_6 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, що призвело до утворення заборгованості, то наявні правові підстави для дострокового стягнення з останньої на користь банку кредитних коштів у визначеному позивачем розмірі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції

Узагальнені доводи касаційної скарги

У січні 2017 року представник ОСОБА_6 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що договір відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, укладений між ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи», суперечить Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28 травня 1988 року. ТОВ «Кредитні ініціативи» не має права вимоги до відповідача за договором про іпотечний кредит від 21 грудня 2006 року № 183/8-06, оскільки його умови передбачають здійснення розрахунків в іноземній валюті, а позивач не має відповідної ліцензії НБУ на здійснення операцій з іноземною валютою. Укладання небанківською фінансовою установою договору відступлення права вимоги, яким передбачено набуття права вимоги до боржника - фізичної особи є порушенням пункту 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг». Крім того, кредитором без погодження з позичальником була змінена валюта зобов`язання. Позичальник не був повідомлений про зміну кредитора, що унеможливлює пред'явлення вимог про виконання обов'язку сплати заборгованості новому кредитору. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не відповідає дійсності, оскільки не містить даних про платежі, які позичальник здійснював в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 308/6300/15-ц з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Зупинено виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 21 грудня 2006 року між ЗАТ «АКПІБ», правонаступником якого є ПАТ «АКПІБ», та ОСОБА_6 укладено договір про іпотечний кредит № 183/8-06, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 99 000,00 дол. США, зі сплатою 12% річних за користування кредитом, із кінцевим терміном повернення не пізніше 20 грудня 2024 року.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «АКПІБ» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за договором про іпотечний кредит від 21 грудня 2006 року № 183/8-06.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 14 квітня 2015 року становить 5 192 848,33 грн, із яких: тіло кредиту - 99 000,00 дол. США, що за курсом НБУ становить 2 265 321,26 грн, відсотки за користування кредитом - 90 647,63 дол. США, що за курсом НБУ становить 2 074 202,06 грн, пеня за рік - 37 292,36 дол. США, що за курсом НБУ становить 853 325,01 грн.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з пунктом 2.3. договору про іпотечний кредит від 21 грудня 2006 року № 183/8-06 кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним - не пізніше 20 грудня 2024 року.

У пунктах 5.2.8., 5.3.2. кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості.

Установивши факт не належного виконання позичальником ОСОБА_6 умов кредитного договору, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор має право вимагати дострокового повернення кредитної заборгованості, розрахованої станом на 14 квітня 2015 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги про те, що договір відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, укладений між ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи», суперечить пункту 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», є неспроможними, оскільки вказаний договір був укладений між юридичними особами, а ТОВ «Кредитні ініціативи», яке набуло право вимоги, згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № 543642 та статуту товариства є фінансовою установою та має право надавати послуги, в тому числі факторингу та кредитування фізичних і юридичних осіб.

Відсутність у ТОВ «Кредитні ініціативи» ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями не може бути підставою для висновку про відсутність у позивача права вимоги за договором про іпотечний кредит від 21 грудня 2006 року № 183/8-06, адже вказана ліцензія є необхідною при укладенні кредитного валютного договору, проте право вимоги за кредитним договором, яке перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором факторингу, не є валютною операцією, яка потребує наявності генеральної або індивідуальної ліцензії.

Доводи касаційної скарги про те, що договір відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, укладений між ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи», суперечить Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28 травня 1988 року є неспроможними, оскільки вказаний договір укладений між юридичними особами в межах здійснення господарської діяльності лише на території України, а положення Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг застосовується, коли грошові вимоги, відступлені згідно з договором факторингу, випливають з договору купівлі-продажу товарів між постачальником та боржником, які здійснюють господарську діяльність на території різних держав.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 (провадження № 11-1172апп18).

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Оскільки оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2017 року було зупинено виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаних судових рішень підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 , подану представником ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун