Справа № 635/6413/18
Провадження № 2/635/1155/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 березня 2019 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Літінської Г,В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

УСТАНОВИВ:

07 вересня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області подано зазначений позов, в якому позивач просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1, належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.10.2003 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. За вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідачів ОСОБА_2, який є сином його дружини ОСОБА_4, та ОСОБА_3, яка була зареєстрована ще до придбавння ним будинку. Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку останні чотири роки, а ОСОБА_3 на час придбання будинку вже не проживала. Наявність реєстрації відповідачів перешкоджає здійсненню його права власності, тому він звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 30 жовтня 2018 року відкрито провадження в справі, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2019 року закінчено підготовче провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до слухання.

Справу розглянуто за відсутності сторін.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутності, у разі неявки відповідачів ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідачі у судове засідання неодноразово не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, причини неявки суду не повідомили.

Будь яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило.

Третя особа ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи неодноразову неявку належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.10.2003 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., реєстровий №4207. Зазначене також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.03.2004 року.

Як вбачається з інформації Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради від 10.01.2018 року №324, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2.

Зазначена інформація, а саме реєстрація ОСОБА_2 за адресою житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області, сформованими станом на 17.10.2018 року.

Крім того, актом депутата Мереф'янської міської ради Дидченко Т.П. від 03.09.2018 року підтверджено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає у домоволодіння АДРЕСА_1 понад 6 років.

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача, у належному їй житловому будинку, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги, що є порушенням її прав.

Також, враховуючи ту обставину, що відповідачі за місцем реєстрації тривалий час не проживають, позивач вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, у судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені ст. 71 Житлового кодексу України строки, а саме понад шість місяців.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не пов'язані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 відсутній за місцем своєї реєстрації за адресою АДРЕСА_1, його реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер, та порушує права власника ОСОБА_1

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач ОСОБА_2 не являється членом родини власника житлового будинку, за місцем своєї реєстрації не проживає, житловою площею будинку не користуються, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаним будинком.

Разом з тим, щодо вимог позивача в частині визнання ОСОБА_3 такою що втратила право користування житловим приміщення за адресою АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Як вбачається із відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області, сформованими станом на 18.10.2018 року, місцем реєстрації ОСОБА_3 є АДРЕСА_2, зареєстрована з 16.11.2002 року.

Зазначене також підтверджується інформацією Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради від 10.01.2018 року №324, за адресою АДРЕСА_1, із якої вбачається, що за даною адресою зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2.

З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку відмову в задоволені позовних вимог в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265,280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині - відмовити.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області або до Харківського апеляційного суду.

На підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України повне рішення складено і підписано без його проголошення 25 березня 2019 року.

Відомості, що не проголошуються:

позивач - ОСОБА_1, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1;

відповідач - ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1;

відповідач - ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3;

третя особа - ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1.

Суддя О.В. Назаренко