КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У х в а л а

м. Київ Справа № 376/2801/17

23 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М., перевіривши виконання вимог ст. 354, ст. 356 ЦПК України за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Клочко В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Сквирського районного нотаріального округу Климчук Лариса Павлівна про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Сквирського районного нотаріального округу Климчук Лариса Павлівна, про визнання права власності на 2/3 частини земельної ділянки та здійснення державної реєстрації права власності на 2/3 частини земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Сквирського районного нотаріального округу Климчук Лариса Павлівна про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Сквирського районного нотаріального округу Климчук Лариса Павлівна, про визнання права власності на 2/3 частини земельної ділянки та здійснення державної реєстрації права власності на 2/3 частини земельної ділянки.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 надіслала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Сквирського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Також в апеляційній скарзі клопотала про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваного рішення було отримано 08 серпня 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, просила даний строк поновити.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 16 липня 2019 року, в судовому засіданні було оголошено рішення Сквирського районного суду Київської області.

З наданого позивачем копії конверта вбачається, що копію повного тексту оскаржуваного рішення, нею було отримано поштовим відправленням 13 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду було подано 04 вересня 2019 року, тобто в межах визначеного статтею 354 ЦПК України тридцятиденного строку з моменту, коли апелянт отримав копію оскаржуваного рішення.

Враховуючи все викладене, варто зробити висновок, що доводи апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є обґрунтованими, узгоджуються з матеріалами справи і можуть бути прийняті до уваги.

Стаття 129 Конституції України закріпила, що забезпечення апеляційного та, у визначених законом випадках, касаційного оскарження рішення суду є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує, що стаття 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлює вимог до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Проте там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 Рішення у справі "Делкур проти Бельгії" від 17 січня 1970 року та пункт 65 Рішення у справі "Гофман проти Німеччини" від 11 жовтня 2001 року).

За таких обставин, з метою забезпечення дотримання закріпленого в законодавстві принципу апеляційного оскарження судового рішення, оскільки матеріалами справи підтверджується, що апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 подала у передбачений законом строк, з дати коли було отримано копію оскаржуваного рішення, вважаю за необхідне поновити апелянту процесуальний строк на подачу апеляційної скарги на рішення Сквирського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, оскільки він пропущений з поважних причин.

Перевіривши виконання вимог ст.ст. 354, 356 ЦПК України, вважаю, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

За правилом ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Стаття 185 ЦПК Українипередбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частина 4 ст. 356 ЦПК України встановлює, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від спати судового збору відповідно до закону.

Так, відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги, обраховується виходячи з тієї суми судового збору, яка підлягала сплаті при поданні відповідного позову.

При зверненні до суду з даним позовом та з урахуванням заяви про зміну предмету позову, ОСОБА_1 було заявлено шість вимог немайнового характеру, що разом склали суму збору в розмірі 4 034, 40 грн.

Таким чином, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Сквирського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року становитиме 6 051, 60 (4 034,40 грн. * 150 %).

Згідно квитанції від 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2000,00 грн.

Таким чином при подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апелянт судовий збір сплатив не у повному розмірі.

За наведених обставин, суд пропонує апелянту усунути зазначені недоліки апеляційної скарги шляхом подання на адресу Київського апеляційного суду оригіналу документу про доплату судового збору на суму 4 051,60 грн. за реквізитами: одержувач - УК у Солом.р-ні/Соломян р-н/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA6080024, МФО банку: 899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 38050812 та/або належні та допустимі докази на підтвердження звільнення апелянта від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Поновити позивачці ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року.

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Клочко В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Сквирського районного нотаріального округу Климчук Лариса Павлівна про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Сквирського районного нотаріального округу Климчук Лариса Павлівна, про визнання права власності на 2/3 частини земельної ділянки та здійснення державної реєстрації права власності на 2/3 частини земельної ділянки - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі не виконання вимог даної ухвали, щодо подання на адресу суду оригіналу документу про сплату судового збору у визначений строк, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя: