СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14611/16-ц

пр. № 2/759/233/19

21 жовтня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

за участю : представника позивача Вах М.Е.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, після остаточного збільшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 60258 грн 70 коп.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.10.2006 між ОСОБА_1 та ПрАТ СП «Партнер» укладено договір на експлуатацію та обслуговування згідно якого позивач взяв на себе обов`язки по зберіганню і охороні транспортних засобів у гаражі НОМЕР_4 встановленого на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні ПрАТ СП «Партнер» на праві довгострокової оренди, однак відповідач не виконала належним чином своїх зобов`язань, тобто у визначений строк до 10 числа кожного місця не вносила грошові внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати, що призвело до утворення заборгованості.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.11.2016 відкрито провадження по справі (а.с. 28).

10.05.2017 на підставі розпорядження №800 по зазначеній справі призначено повторно автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_2 (а.с. 71, 72).

Ухвалу суду від 12.06.2017 вищезазначену цивільну прийнято до провадження та призначено судове засідання (а.с. 73).

06.09.2017 на підставі розпорядження №1534 по зазначеній справі призначено повторно автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку із відстороненням судді Петренко Н.О. від здійснення правосуддя (а.с. 77, 78).

Ухвалою суду від 11.09.2017 вищезазначену цивільну прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (а.с. 79).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, вважає їх безпідставними, а тому просила відмовити у задоволені.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, ПрАТ СП «Партнер» відповідно до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва від 29.07.1996 № 1041 «Про будівництво напівпідземних гаражів - автостоянок на 35, 36, 37 ділянках в 13 мікрорайоні житлового масиву «Біличі» на підставі інвестиційного підрядного договору від 20.05.1997 № 4, укладеного із Головним управлінням капітального будівництва КМДА, виконав будівельні роботи з будівництва напівпідземних гаражів в 13 мікрорайоні на житловому масиві «Біличі» (а.с. 10-12).

27.02.1998 замовник (УКБ КМДА) відповідно до умов даного інвестиційного підрядного договору №5 передав на баланс інвестору-підряднику СП «Партнер» напівпідземні гаражі на 24 машиномісць на дільниці АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва від 15.01.1998 № 10 «Про введення в експлуатацію об`єктів житлового та комунального призначення у Ленінградському районі м. Києва» затверджений акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 24 машиномісця на дільниці АДРЕСА_1 та їх експлуатацію покладено на позивача (а.с. 15).

Рішенням Київської міської державної адміністрації від 18.03.2004 № 125/1335 про відведення позивачу земельної ділянки для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 4 автомобілів на АДРЕСА_1 та розпорядження Ленінградської районної держадміністрації від 05.01.1998 №10 про затвердження Акта державної комісії від 05.01.1998 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 24 машиномісць на АДРЕСА_1 , з покладенням їх експлуатації на позивача, а також присвоєння поштової адреси напівпідземним гаражам позивам позивача по АДРЕСА_1 власникам транспортних засобів, які приймали участь у фінансуванні будівництва були надані документи для оформлення права власності на передане в користування гаражне приміщення у напівпідземних гаражах позивача та та укладений з ними договір на експлуатацію та обслуговування у тому числі із ОСОБА_1 (а.с. 13, 23).

08.10.2006 між ПрАТ СП «Партнер» та ОСОБА_1 було укладено договір №828 на експлуатацію та обслуговування, відповідно до пункту 1.1. якого ПрАТ СП «Партнер» взяло на себе обов`язки по зберіганню та охороні транспортних засобів в гаражі НОМЕР_4 , встановленого на земельній ділянці, відведеній ПрАТ СП «Партнер» на праві довгострокової оренди по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язався вчасно вносити щомісячні внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати на умовах вказаного договору (а.с. 6).

Пунктом 2.1 вказаного договору передбачено, що власник зберігає автотранспортні засоби у відповідності до «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ч.1 ст.628 ЦК України).

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану його послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 2.3 договору власник зобов`язаний вносити внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати на основі щомісячних, визначених ПрАТ СП «Партнер» розрахунків із врахуванням змін в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок орендної плати за користування земельною ділянкою, ростом цін на матеріали та ремонт, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони.

Пунктами 3.1. та 3.2 договору передбачено, що власник вносить грошові внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати не пізніше 10 числа кожного місяця на основі розрахунку, що додається до договору, проте розмір внесків може змінюватись на умовах пункту 2.3 договору.

Пунктами 6.7. Закону України «Про ціни та ціноутворення», яким встановлюються вільні ціни і тарифи на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Інформація про зміни тарифів у напівпідземному гаражі надається у відповідності до припису п. 7. Правил зберігання транспортного засобу на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 115 за місцем надання послуг.

Згідно пункту 4.1 вказаного договору власник зобов`язаний своєчасно вносити ПрАТ СП «Партнер» внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати (пункт 3.1). У випадку затримки оплати зі сторони власника (пункт 3.1.) власник оплачує ПрАТ СП «Партнер» пеню у розмірі 0,5 % від суми затриманого платежу за кожен день прострочення.

Враховуючи зазначене, що відповідач є користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 та зобов`язана нести витрати по сплаті обов`язкових платежів, передбачених чинним законодавством, а також є експлуатаційною організацією, яка у тому числі надає послуги з охорони місця зберігання автомобілів. Між сторонами на підставі укладеного 08.10.2006 договору виникли договірні правовідносини.

Сторони, укладаючи договір, дійшли згоди про те, що розмір внесків за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати розраховує позивач, при цьому розмір встановлених позивачем внесків підлягає зміні. Позивач проводив розрахунок внесків і відображав їх розрахунок в плановій детальній калькуляції собівартості утримання одного машиномісця на автостоянці.

Наказом генерального директора ПрАТ СП «Партнер» № 88 від 31.07. 2015 у зв`язку із збільшенням витрат на утримання охорони та експлуатацію гаражних боксів у напівпідземних гаражах ПрАТ СП «Партнер» за адресою: АДРЕСА_1 а встановлені щомісячні внески на відшкодування витрат в розмірі 700 грн (а.с. 8). Розрахований розмір внесків відображений у плановій детальній калькуляції собівартості утримання одного машиномісця станом на 01.08. 2015 (а.с. 7).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Частиною 1 ст. 529 ЦК України передбачено, що кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ст. 977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним.

Договір зберігання транспортних засобів вважається укладеним з моменту передання майна на зберігання, що свідчить про його реальний характер. Між тим, загальні положення про зберігання передбачають обов`язок професійного зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому (ч. 2 ст. 936 ЦК). Тобто, зазначена норма передбачає можливість укладення договору зберігання за конструкцією консенсуального і цілком поширюється на спеціальні види зберігання, а отже - і на договір зберігання транспортних засобів.

У судовому засіданні встановлено, що 14.02.2007 відповідач набула право власності на гаражний бокс АДРЕСА_1 обслуговування та експлуатацію яким здійснюється ПрАТ СП «Партнер», а саме, зберігання та охорона майна. Відповідач постійно користувалася послугами позивача з моменту передання відповідачем майна на зберігання ПрАТ СП «Партнер» (а.с. 142).

У відповідності із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. До витрат, які здійснює ПрАТ СП «Партнер» відносяться витрати на електроенергію, вивіз сміття, електрообладнання, ремонтно-будівельні роботи, обов`язкові платежі та податки.

Встановлено, що у відповдіача утворилася заборгованість, яка складається із суми основного боргу станом на 01.11.2018 у розмірі 33430 грн 00 коп.; пені за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 у розмірі 21782 грн 55 коп.; інфляційних втрат за період з серпня 2015 р. по листопад 2018 р. включно у розмірі 3284 грн 15 коп., що загалом складає 58496 грн 70 коп. (а.с. 112).

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1762 грн 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 253, 258, 266, 322, 509, 525-527, 529, 530, 611, 625, 629, 901, 903, 936, 977 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280, -283, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» (р/р. № НОМЕР_3 а АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805, код 13684158) основну суму боргу у розмірі 33430 (тридцять три тисячі чотириста тридцять гривень) 00 коп.; пеню у розмірі 21782 (двадцять одну тисячу сімсот вісімдесят дві гривні) 55 коп.; інфляційних втрат 3284 (три тисячі двісті вісімдесят чотири гривень) 15 коп., що загалом складає 58496 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто шість гривень) 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство «Партнер» (р/р. № НОМЕР_3 а АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805, код 13684158) судовий збір по справі у розмірі 1762 (тисячу сімсот шістдесят дві гривні) 70 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 23.10.2019.