Провадження №6/155/49/19
Справа №154/1257/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Горохівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Зубка Олександра Олександровича про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Горохівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Зубко О.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання заявник вказав, що на виконанні у Горохівському РВ ДВС знаходиться виконавчі провадження: за виконавчим листом №2-321/08 від 17 листопада 2008 року виданого Горохівським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «ОщадБанк» заборгованості в сумі 20050,15 гривень, за виконавчим листом №2-59-09 від 20 березня 2009 року виданого Горохівським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «ОщадБанк» заборгованості в сумі 20039,16 гривень, за виконавчим листом №2/154/557/18 від 28 вересня 2018 року виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь КС «Самопоміч» заборгованості в сумі 17676,37 гривень та за виконавчим листом №2а/0370/1696/12 від 13 вересня 2012 року виданого Волинським окружним адміністративним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь УПФУ в Горохівському районі заборгованості в сумі 8897,73 гривень.

Незважаючи на вжиті до боржника ОСОБА_1 заходи примусового виконання, рішення судів ним не виконуються, заборгованість не сплачена. Разом з тим, боржник ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та неодноразово перетинав державний кордон. З метою недопущення уникнення боржника відповідальності за невиконання рішення суду державним виконавцем внесено до суду подання про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України до сплати боржником заборгованості.

Державний виконавець Зубко О.О. в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду письмове клопотання в якому просив подання задовольнити, а розгляд справи проводити у його відсутність.

Враховуючи, що в дане судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали подання, приходить до висновку про необхідність його задоволення.

Відповідно до статі 129-1 Конституції України та частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

За п.5, ст.6 Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням до виконання зобов`язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (положення якого діяли на момент здійснення виконавчих дій) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Свобода пересування гарантована ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. З указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» (положення статті, які діяли на момент здійснення виконавчих дій) передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених вищезазначеним законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно з виконавчим листом №2-321/08 від 17 листопада 2008 року, виданого Локачинським районним судом Волинської області, з ОСОБА_1 було солідарно стягнуто в користь ВАТ «Державний ощадний банк» заборгованість в сумі 20050,15 гривень.

Згідно з виконавчим листом №2-59-09 від 20 березня 2009 року, виданого Горохівським районним судом Волинської області, з ОСОБА_1 було солідарно стягнуто в користь ВАТ «Державний ощадний банку» заборгованість в сумі 20039,16 гривень.

Згідно з виконавчим листом №2/154/557/18 від 28 вересня 2018 року, виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області, з ОСОБА_1 було солідарно стягнуто в користь КС «Самопоміч» заборгованості в сумі 17676,37 гривень.

Згідно з виконавчим листом №2а/0370/1696/12 від 13 вересня 2012 року виданого Волинським окружним адміністративним судом Волинської області, з ОСОБА_1 було стягнуто в користь УПФУ в Горохівському районі заборгованість в сумі 8897,73 гривень.

Як вбачається з матеріалів подання, державними виконавцями були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень з виконання вищевказаних виконавчих листів. Копії даних постанов були надіслані боржникам та стягувачам. На виклики боржник ОСОБА_1 не з`являється, на даний час останній наявну в нього заборгованість не сплатив.

Крім того, 05 липня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 , зокрема, всього рухомого майна, оскільки на даний час рішення судів ним не виконані.

З інформації ІС ДП «НАІС» вбачається, що боржник ОСОБА_1 має закордонний паспорт серії НОМЕР_1 в протягом 2018-2019 років неодноразово перетинав державний кордон України.

З наданих до суду матеріалів подання, а також з матеріалів виконавчого провадження, судом вбачається, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього вищевказаними виконавчими документами, майна належного боржнику на праві приватної власності на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено.

Як вбачається з позиції Вищого спеціалізованого суду України, зокрема абз.2 п.7 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, (ухвалених, зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин), у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Слід зазначити, що чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: відступати, відхилятися, вивертатися; намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з огляду на викладене значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», як то утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Суд зазначає, що державним виконавцем доведено належними та допустимими засобами доказування факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.267 ЦПК України, ст.33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.1 Закону «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд,

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Горохівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Зубка О.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задовольнити повністю.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання невиконаних зобов`язань, а саме: виконавчого листа №2-321/08 від 17 листопада 2008 року, виданого Локачинським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «ОщадБанк» заборгованості в сумі 20050,15 гривень, виконавчого листа №2-59-09 від 20 березня 2009 року, виданого Горохівським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «ОщадБанк» заборгованості в сумі 20039,16 гривень, виконавчого листа №2/154/557/18 від 28 вересня 2018 року, виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь КС «Самопоміч» заборгованості в сумі 17676,37 гривень та виконавчого листа №2а/0370/1696/12 від 13 вересня 2012 року, виданого Волинським окружним адміністративним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь УПФУ в Горохівському районі заборгованості в сумі 8897,73 гривень.

Тимчасове обмеження права виїзду за кордон покласти на Державну прикордонну службу України.

Копію ухвали направити до Горохівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Горохівського районного суду Адамчук Г.М.