Справа № 661/327/19
Провадження № 2/661/348/19
22 березня 2019 року
Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:
головуючої судді: Бойко М.Є.
за участю секретаря: Ковальчук А.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
В С Т А Н О В И В:
У січні 2019 року позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №55, по проспекту Перемоги, буд.№22, в м.Нова Каховка, Херсонської області. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він є власником цієї квартири на підставі договору купівлі-продажу серії ННР№445242 від 13.10.2018 року, відповідачка в ній не проживає, особистих речей там не зберігає, разом з тим скасувати свою реєстрацію в цьому жилому приміщенні в добровільному порядку відмовляється, що тягне за собою для позивача понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та суттєво обмежує його права як власника на розпорядження своїм майном.
В судове засідання позивач не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник позивача - адвокат ОСОБА_3, яка діяла від імені позивача на підставі договору про надання правової допомоги від 13 жовтня 2018 року, також в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішенні не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем реєстрації повідомлявся належним чином - відповідно до ст. 128 ЦПК України, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України; про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду не надсилав. При цьому слід зазначити, що на адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження, в якій встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, однак, до даного часу такого відзиву суду не надано.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання слід проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.
Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу серії ННР№445242, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу, Херсонської області, ОСОБА_4 від 13.10.2018 року №2933 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира №55, що розташована за адресою: Херсонська область, м.Нова Каховка, проспект Перемоги, будинок №22.
Згідно довідки, виданої відділом реєстрації Новокаховської міської ради від 12.10.2018 року про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, у зазначеній квартирі також зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно акту від 14.10.2018 року, складеного представником ЖЕУ-34, ОСОБА_2 за адресою реєстрації на даний час не проживає та ніколи не проживала.
Відповідно до ст.64 ЖК України, до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідачка не перебуває у родинних відносинах з позивачем та була зареєстрована за даною адресою попереднім власником квартири, є донькою останнього.
Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Пунктом 10 договору купівлі-продажу серії ННР№445242, від 13.10.2018 року №2933, передбачено, що ОСОБА_2 повинна була знятись з реєстрації в строк до 30.12.2018 року разом з її продавцями, але до теперішнього часу ці вимоги залишились нею невиконаними. Крім того, відповідачці від позивача було направлено лист-нагадування про зняття з реєстрації у добровільному порядку, але остання його також проігнорувала.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16).
У відповідністю із постановою Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14 право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.
У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідачка ОСОБА_2 є членом сімї колишнього власника квартири АДРЕСА_1, в ОСОБА_5, Херсонської області, а тому її право користуватись нею похідне від його права власності на спірне житло і припинилось в звязку з переходом права власності до іншого власника.
За таких обставин та, відповідно до положень ст. 391 ЦПК України, ОСОБА_1, як власник житла, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження майном.
Жодних належних та допустимих доказів на спростування вимог позову відповідачка суду не надала.
Отже, з огляду на всі встановлені судом обставини, суд вважає, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою №55, в будинку №22, по проспекту Перемоги, в ОСОБА_5, Херсонської області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 259, 263, 265, 273 280-282, 289, 391 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №55, в будинку №22, по проспекту Перемоги, в ОСОБА_5, Херсонської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя М. Є. Бойко