ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» жовтня 2019 року м. Херсон

Справа № 650/995/19

Провадження № 22-ц/819/1533/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області у складі судді Хомик І. І. від 25 липня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву мотивувало тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 10 липня 2015 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8 044,84 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання відповідачем Банку грошових коштів (щомісячного платежу) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач, у порушення умов договору, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 28 травня 2019 року має заборгованість в сумі 26 988,78 грн, яка складається з: 7 634,84 грн. заборгованості за кредитом; 5 417,52 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 13 017,16 грн заборгованості за пенею та комісією; 919,26 грн - штрафу, відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди, яку банк просив стягнути з останнього та судові витрати по справі.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 липня 2019 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за Генеральною угодою б/н від 10 липня 2015 року - 7634 (сім тисяч шістсот тридцять чотири гривні) 84 коп. суми кредитної заборгованості та 1 921 грн судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, оскільки у даному випадку між сторонами була укладена Генеральна угода, у якій сторони погодили істотні умови договору, а саме: суму кредиту, розмір процентів за користування кредитом (1,5 % на місяць, або 18 % на рік), строк кредитування, відповідальність за порушення зобов`язань, порядок погашення заборгованості; підписавши Генеральну Угоду відповідач особистим підписом підтвердив, що він ознайомився з Умовами та Правилами, а також отримав повну інформацію про умови кредитування; відповідач, отримавши кредитні кошти, користувався ними та частково погашав заборгованість, тобто визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами ,вчинивши дії, спрямовані на його виконання, зокрема на погашення заборгованості.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу Банку до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи, тому колегія суддів вважає можливим справу розглянути у їх відсутність, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг, витяг з яких доданий до позовної заяви, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та брав на себе зобов`язання зі сплати штрафів в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, тому стягнув з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» лише фактично отриману суму кредитних коштів, а саме 7 634,84 грн.

Колегія суддів повністю погодитися з висновком суду першої інстанції не може з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 07 лютого 2013 року сторони уклали кредитний договір шляхом заповнення ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанку» /а. с. 5/.

10 липня 2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої Банк надав останньому кредит у розмірі 8 044,84 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості зі строком дії договору до 01 липня 2017 року; погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання відповідачем Банку грошових коштів (щомісячного платежу) для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 402,56 грн (п. 2.1) /а. с. 6/.

Сторони також погодили, що у разі порушення позичальником строку погашення заборгованості, вказаного у Генеральній угоді більш, ніж на 31 день за зобов`язаннями, строк яких не настав, строк повернення кредиту рахується на 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою і позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 919,28 грн (п. 2.2).

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором, останній місячний платіж ним внесено 08 листопада 2015 року. Наступний черговий платіж він повинен був сплатити до 25 грудня 2015 року, тому згідно п. 2.2 погоджених сторонами умов Генеральної Угоди, строк повернення кредиту це 32-ий день з моменту виникнення порушення (з 26 листопада 2015 року) тобто 27 грудня 2015 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) висловлено правову позицію про те, що проценти за кредитом нараховуються протягом строку кредитування; якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми, передбачені статтею 625 ЦК України; перебіг позовної давності починається по кожному окремому платежу з моменту прострочення його оплати; неустойка нараховується з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу, якщо такий платіж не було здійснено (аналогічно розраховується й позовна давність зі сплати неустойки по кожному платежу, але у межах спеціального строку давності - 1 рік); сплив позовної давності зі сплати основної суми заборгованості (тіла, процентів) є підставою для застосування строку давності і до додаткових вимог (штраф, пеня).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав (виконав не у повному обсязі), відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідач не подав до суду заяви про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Відповідно до довідки-розрахунку, яка відповідачем не оспорена і не спростована, заборгованість по кредиту становить 7 634,84 грн, яка обґрунтовано стягнута судом першої інстанції з відповідача.

Враховуючи, що строком повернення кредиту, відповідно до умов Генеральної угоди, є 32-ий день, тобто 27 грудня 2015 року, а з позовом Банк звернувся 18 червня 2019 року, після закінчення строку дії договору, плата за користування кредитом відсотки після 27 грудня 2015 року не нараховуються.

Тому, доводи апеляційної скарги у частині стягнення відсотків за користування кредитом підлягають задоволенню частково, у розмірі 661 грн 02 коп. (по 27 грудня 2015 року), також підлягають задоволенню і вимоги про стягнення штрафу, розмір якого - 919 грн 26 коп, сторони погодили у Генеральній угоді.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову суду у стягненні пені і комісії, задоволенню не підлягають, оскільки сторони не погодили у Генеральній угоді відповідальність за невиконання зобов`язання у вигляді комісії та розмір пені. Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, тому не можна вважати, що вони погоджені з ОСОБА_1 , зокрема, в частині нарахування пені, комісії та їх розміру.

До того ж, Генеральна угода від 10 липня 2015 року про реструктуризацію боргу та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток не свідчить про приєднання відповідача до Умов і правил надання банківських послуг залучених позивачем.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають розподілу і судові витрати у справі судовий збір при подачі позовної заяви і апеляційної скарги.

Так, позовні вимоги Банку в суді першої інстанції задоволені на 34 % (7 634,84 грн + 919,26 грн + 661,02 = 9 215,12 грн), тому підлягає компенсації судовий збір у розмірі 653,14 грн (1 921 грн х 34 %) і рішення суду у вказаній частині підлягає зміні та зменшенню розміру судового збору з 1 921 грн до 653,14 грн.

Витрати позивача по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги підлягають задоволенню частково, пропорційно задоволеним вимогам 8 % (1 580,28 х 100 % : 19 353,94 грн), тобто 230,52 грн.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню частково, у частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків і штрафу та зміні в частині розміру стягнутих судових витрат. В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 липня 2019 року у частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування, штрафу скасувати, ухвалити нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1580,28 грн.

Це ж рішення в частині стягнення судового збору змінити, зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судових витрат до 653 грн 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору при подачі апеляційної скарги у розмірі 230 грн 52 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 25 жовтня 2019 року.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова