Ухвала

25 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 686/8327/16

провадження № 61-18911ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Міське комунальне підприємство «Хмельницькводоканал», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 9 365 грн, що складає вартість робіт з ремонту елементів оздоблення приміщень салону краси та здоров`я, розташованого по АДРЕСА_1 , та на відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що йому належить об`єкт нерухомого майна - салон краси та здоров`я з окремим входом, розташований на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1 .24 листопада 2015 року адміністратором салону було виявлено, що в побутовій, санітарній кімнатах і масажному кабінеті підлогу залито водою, а по стіні масажного кабінету в напрямку згори донизу від квартири № 22 вказаного будинку, власником якої є ОСОБА_2 , текло два струмки води, які поширювалися по переважній частині стіни. У зв`язку з аварійною ситуацією адміністратор викликала представника Міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал», який перекрив воду на стояку, провів обстеження водопровідних систем і склав відповідний акт. В акті встановлено затоплення приміщення масажного кабінету, побутової кімнати і гігієнічної кімнати з квартири № 22 . Внаслідок залиття приміщень, внутрішнє оздоблення яких було пошкоджено водою, його довелося тривалий час осушувати за допомогою обігрівачів та приладів поглинання вологи. Меблі салону також зазнали пошкоджень від дії води. На стінах утворилися відшарування та грибок. Згідно з висновком експерта № 82/15 від 02 грудня 2015 року вартість робіт з ремонту елементів оздоблення приміщень салону краси та здоров`я внаслідок затоплення становить 9 188 грн. Відповідач не погодилася добровільно відшкодувати завдану залиттям приміщення шкоду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року (повний текст якої складено 20 вересня 2019 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року - без змін.

18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921 грн.

Ціна позову в цій справі становить 14 365 грн (9 365 грн + 5 000 грн), що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн). Тому справа № 686/8327/16 є малозначною в силу вимог закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в Україні набуває масового характеру явище, коли приватними компаніями і обслуговуючими кооперативами будуються житлові будинки з вбудованими в них офісними і торговельними приміщеннями і, як правило, відповідальність таких організацій вичерпується фактом передачі квартир у приватну власність. В подальшому ніхто не здійснює обслуговування внутрішніх систем та не надає послуги з утримання будинку. Йому як власнику вбудованого нежитлового приміщення неможливо було відшукати відповідальних осіб, які змогли б ліквідувати аварійну ситуацію та скласти відповідний акт. Потерпілі в цій категорії справ повинні мати можливість доведення завдання шкоди іншими доказами, адже відсутність можливості складання акта про залиття приміщення у встановленій чинним законодавством формі відбувається не з вини потерпілих. Дана справа має для нього виняткове значення, оскільки ситуація із залиттям приміщення може в будь-який час повторитися у значно більших масштабах і він знову буде позбавлений можливості належним чино ліквідувати аварію та розраховувати на складення акта у встановленій формі, оскільки Міське комунальне підприємство «Хмельницькводоканал» вже не виїде на виклик.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Прикладів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах (та яких саме норм права) заявником не наведено і доказів на їх підтвердження не надано. Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики. Не стосується такого питання і посилання заявника на проблеми будівельної галузі та погане обслуговування будинку, в якому знаходиться належне йому приміщення.

Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є. Посилання заявника на складнощі в усуненні аварій та у взаємодії з комунальними службами не свідчать про виняткове значення справи.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, ціну позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, необхідно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення у постанові Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Міське комунальне підприємство «Хмельницькводоканал», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук