ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7865/18

Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/387/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретар - Позняк О.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_2, відповідач - Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України,

розглянувши апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2019 року у складі судді Требух Н.В., повний текст якого складений 03.01.2019 року в м. Чернігові,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання виплатити нараховану, але невиплачену пенсію в сумі 6 706 грн. 23 коп., яка належала його померлому батьку ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2018 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2019 року позов задоволено, зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України виплатити позивачу 6 706 грн. 23 коп. недоотриманої пенсії, нарахованої померлому 04.02.2017 року ОСОБА_3, яка входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2018 року, виданого державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, запис у реєстрі № 2-78. Стягнуто з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального закону, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи скарги зводяться до того, що даний спір підлягав вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки рішення про нарахування та виплату нарахованих сум пенсії приймаються суб'єктом владних повноважень.

Також в скарзі зазначено, що суд не звернув суд уваги на те, що управління не зобов'язано виплачувати нараховані суми за судовим рішенням, оскільки це обов'язок Управління Державної виконавчої служби Головного ТУЮ у Чернігівській області та Головного управління Державної казначейської служби.

Крім того в доводах апеляційної скарги вказано, що бюджетом Пенсійного фонду не передбачено коштів на такі виплати, а рішення суду про задоволення вимог позивача призведе до подвійного стягнення з держави однієї і тієї ж нарахованої суми.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, вказуючи на те, що дані виплати включені до складу спадщини і повинні були бути виплачені на користь позивача. Захистити свої права шляхом заміни сторони виконавчого провадження позивач не має можливості, оскільки на день відкриття спадщини і на даний час вже не існує виконавчих проваджень по примусовому виконанню судових постанов від 26.10.2011 року та 27.10.2011 року.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2018 року, виданого державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 успадкував після свого батька ОСОБА_3, який помер 04.02.2017 року, спадщину, яка складається з недоотриманої доплати державної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно з ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доплати підвищення дитині війни, що нараховані відповідно до постанов Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.10.2011 року та 27.10.2011 року в розмірі 6 706 грн. 23 коп., що належала спадкодавцю (а. с. 10, 11, 14-16, 18-20).

З відповіді Деснянського відділу Державної виконавчої служби м. Чернігова від 20.03.2018 року (а. с. 24, 28) слідує, що на виконанні у відділі перебували виконавчі листи №, № 2а-2506/18620/11, 2а-2506/18197/11, 2а-2506/18205/11, видані 26.10.2011 року, 10.11.2011 року та 12.12.2011 року на виконання рішень Деснянського районного суду м. Чернігова про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова здійснити ОСОБА_3 перерахунок державної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та про зобов'язання здійснити перерахунок розміру надбавки до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Постанови про відкриття виконавчого провадження були винесені 15.12.2011 року та 05.03.2012 року, проте, були завершені на підставі ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Також матеріали справи свідчать, що саме відповідачем визнається факт нарахування суми заборгованості на виконання зазначених судових рішень.

Відповідно до положень ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1227 ЦК України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, допомог у зв'язку з тимчасової непрацездатністю, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідачем порушується право позивача на отримання успадкованої після смерті її батька суми коштів, а тому це право підлягає судовому захисту шляхом стягнення коштів в примусовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що управління не зобов'язано виплачувати нараховані суми за судовим рішенням, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки сам відповідач підтвердив, що довідка про суму доплат до пенсії Управлінням Державної виконавчої служби Головного ТУЮ у Чернігівській області не видавалась.

Також колегія суддів не погоджується з доводами відповідача стосовно того, що рішення суду на користь позивача призведе до подвійного стягнення з держави однієї і тієї ж нарахованої суми, оскільки з позовом про стягнення пенсійних виплат, звернувся син померлого ОСОБА_3, якому за життя належали ці кошти згідно з рішенням суду і які не були йому виплачені, та який має право, в даному випадку, на звернення з позовом про стягнення їх в примусовому порядку у вигляді законно успадкованого майна.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З матеріалів справи слідує, що позов ОСОБА_2 пред'явлений з підстав відмови відповідачем у виплаті позивачу коштів, які є частиною спадщини, що стало причиною позбавлення права власності позивача, зокрема, володіти, користуватися й розпоряджатися об'єктом власності (грошовими коштами).

Наведене свідчить про те, що даний спір не підлягав вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки є цивільно - правовим, а отже, посилання та доводи відповідача з приводу порушення норм процесуального права під час ухвалення судом рішення в цій частині, є необґрунтованими та до уваги апеляційним судом не беруться.

Крім того апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов'язання не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б давали підстави для визнання судового рішення незаконним, а тому скасуванню воно не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 26 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: