Справа № 212/1674/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

18 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Чорного І.Я.,

секретаря судового засідання Поперечної А.С..,

без участі сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

вберезні 2018 року позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якій просив стягнути з відповідача борг в сумі 13290,18 грн. та витрати понесені на сплату судового збору у сумі 1762,00 грн..

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.03.2018 року позовну заяву залишено без руху надано позивачу час для усунення недоліків.

01.08.2018 року на виконання ухвали суду позивачем подано позовну заяву в новій редакції.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.03.2019 року постановлено проведення заочного розгляду справи.

Ухвалою суду від 18.03.2019 року відмовлено позивачу в клопотанні про витребування доказів.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» 26.07.2005 з метою отримання кредитних коштів ОСОБА_4 підписала заяву, згідно якої отримала кредит у розмірі 13100,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. У зв'язку із порушенням умов кредитного договору у ОСОБА_4 утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 13449,34 грн., яка складається із: 9723,17 - тіло кредиту; 3726,17 грн. - нараховано процентів за користування кредитом. 11 березня 2016 року позичальник померла. Позивачем 14.05.2016 року була направлена претензія кредитора до Першої криворізької державної нотаріальної контори. 07.06.2016 року позивачем було отримано відповідь, що із заявою про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 ніхто не звертався. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2. В зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13449,34 грн. та судові витрати по праві.

Представник позивача до суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи 26 липня 2005 року з метою отримання кредитних коштів ОСОБА_4 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Заявник в цій анкеті зазначив, що бажає отримати кредит у розмірі 13100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

11 березня 2016 року ОСОБА_4 померла 11.03.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ № 072202.

Згідно розрахунку заборгованості за ОСОБА_4 наявна заборгованість, яка станом на день смерті становила 13449,34 грн., яка складається із : 9723,17 - тіло кредиту; 3726,17 грн. - нараховано пені.

14 травня 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" була направлена претензія кредитора до Першої криворізької державної нотаріальної контори, вих. № SAMDN9307 від 14.05.2016 року.

Відповідно до листа Першої криворізької державної нотаріальної контори № 1654/01-16 від 31.05.2016 року, Перша криворізька державна нотаріальна контора 06 червня 2017 року повернула претензію з вимогою до спадкоємців у зв'язку несплатою коштів за надання Інформаційної довідки чи Спадкового реєстру.

22 вересня 2017 року позивачем скеровано претензію на ім'я ОСОБА_2 про повернення заборгованості померлої ОСОБА_4 на загальну суму 13449,34 грн., що підтверджується листом-претензією № SAMDN9307 від 22.09.2017 року.

Підставність такої претензії нічим не підтверджена, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать, що ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4. Посилання позивача на те, що відповідно до інформації з нотаріальної контори відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем та постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини нічим не підтверджені.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України.

Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Разом з тим суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема примусове виконання обов'язку в натурі (пред'явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.

Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред'явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, позивачем не було надано суду належних доказів, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 є його спадкоємець - ОСОБА_2, оскільки позивач не звертався до нотаріальної контори з претензією кредитора (претензія кредитора № SAMDN9307 від 14.05.2016 року повернута Першою криворізькою державною нотаріальною конторою № 1654/01-16 від 31.05.2016 року у зв'язку з несплатою позивачем коштів за надання Інформаційної довідки чи Спадкового реєстру) для з'ясування кола спадкоємців. Позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2, який був зареєстрований разом зі ОСОБА_4, отримав у натурі певне спадкове майно.

Окрім цього відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивачем не було доведено суду передачу спадкоємцям у натурі спадкового майна, тому за таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені.

На підставі ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1216, 1219, 1268, 1268, 1282, 1296, 1297 ЦК України, та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне рішення складено та підписано без його проголошення 18 березня 2019 року.

Суддя: І. Я. Чорний