606/757/19
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
25 березня 2019 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді Малярчука В.В.
при секретарі Зіньковській Н.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Теребовлі в порядку окремого провадження в залі суду цивільну справу за заявою Фесяк ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,
Заявник ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить винести обмежувальний припис щодо ОСОБА_2, яким заборонити йому перебувати з нею в місці спільного проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, заборонити наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання її, що знаходиться за адресою м. Теребовля, вул.. Миру, 61 «В».
В обґрунтування заяви посилається на те, що 14 лютого 2013 року між з ФесякМазепою У.І. та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №33 (свідоцтво про шлюб серії 1-СЕ №267513). В шлюбі 11 липня 2013 року народився син ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серії 1-СГ №480724 від 29 жовтня 2015 року) ОСОБА_2 вже тривалий час чинить на неї психологічне та фізичне насильство, ображає, погрожує, принижує перед іншими, наносить побої, а також неодноразово завдавав тілесні ушкодження. 15 лютого 2019 року близько 19.00 год. ОСОБА_2 за місцем їхнього спільного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 обзивав ФесякМазепу У.І. нецензурними словами та викрикуючи погрози, на очах у малолітнього сина наніс їй побої. За наслідками виклику поліції на місце події відкрито кримінальну справу.
В судове засідання заявниця та заінтересована особа не зявилися. Однак їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.
З врахуванням зібраних доказів, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання про підставність заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).
Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.
Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмов у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що 14 лютого 2013 року між з ФесякМазепою У.І. та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №33 (свідоцтво про шлюб серії 1-СЕ №267513). В шлюбі 11 липня 2013 року народився син ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серії 1-СГ №480724 від 29 жовтня 2015 року).

Згідно акту № 02-33 /129 від 15 березня 2019 року обстеження матеріально - побутових умов заявника ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 «в», зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з витягу з єдиного реєстру досудового розслідування № 0000054 від 16 лютого 2019 року 15.02.2019 року близько 19.00 год. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем спільного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5 наніс один удар кулаком правої руки по обличчі своїй дружині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, після чого почав сильно крутити руки, від вказаних дій остання отримала тілесні ушкодження.

Таким чином, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо дружини Фесяк ОСОБА_1, є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Тому заяву слід задоволити.

Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві види обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника.

Керуючись ст.ст. 19, 76-77, 265, 273, 293, 294, 350-5 350-6 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву ФесякМазепи ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7 «в», Теребовлянського району, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_1), заінтересована особа ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом двох місяців:

Наближатись до місця спільного проживання з Фесяк ОСОБА_1 за адресою м. Львів, вул.. Любінська, 96/57;

Наближатись на відстань 50 метрів до місця проживання Фесяк ОСОБА_1 за адресою м. Теребовля, вул.. Миру 61 «В».

Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення Теребовлянський відділ поліції ГУ НП у Тернопільській області та Залізничний ВП ГУНП у Львівській області, для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Повідомити про прийняте рішення Теребовлянську РДА.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст.354,355 ЦПК України, пп.15.5 п. 15Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Малярчук В.В.