Справа № 439/338/18 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/2419/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника АТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 107 966,18 грн. за кредитним договором № б/н від 13.07.2011.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що районний суд не врахував, що позивач підписала анкету-заяву від 13.07.20111 року та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Универсальная» Contract», в якій зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитом 1,7 %, розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні. Вказана довідка долучена позивачем до позовної заяви. Також суд не врахував, що позичальник користувалася грошовими коштами, виконувала умови кредитного договору, частково сплачуючи заборгованість за договором, у тому числі відсотки, пеню та комісії, а, отже, визнала свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що Умови і правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Гнатишак О.В. у судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

У судове засідання відповідач не з`явився, його представник ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . подав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.07.2011 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач порушила умови договору та не проводить в установлений термін оплату. Станом на 31.12.2017 загальна заборгованість відповідача перед банком становить 107 966,18 грн, з яких :

2 751,97 грн - заборгованість за кредитом;

94 536,77 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом;

5 060,00 грн - заборгованість за пенею та комісією;

500,00 грн - штраф ( фіксована частина);

5 117,44 грн - штраф ( процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачу будь-якої платіжної картки, не надано належних доказів укладення та виконання договору між сторонами, зарахування коштів на платіжну картку позичальника, видачу коштів готівкою, та не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору Умови і правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

На підтвердження заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана сторонами (а.с.10), а також підписану позичальником довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» Contract по договору SAMDN1190, в якій зазначена, зокрема, базова відсоткова ставка за користування кредитом -1,7%, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії (а.с.11).

Встановлено, що 13.07.2011 відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» за номером НОМЕР_1 зі строком дії до 04/15, що стверджується довідкою банку (а.с.72, 79). З виписки по руху коштів на балансі кредитної карти відповідача вбачається, що вона отримувала кредитні кошти (а.с.74).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 2 751,97 грн, а також заборгованість по процентах за користування кредитом станом на 01.04.2015 (строк дії картки), виходячи із базової відсоткової ставки за користування кредитом - 1,7%, що передбачено довідкою про умови кредитування, у розмірі 2120,49 грн, а всього 4 872,46 грн.

Як убачається з позовної заяви, позивач також просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комісією у розмірі 5 060 грн.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 (далі Правила), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Встановлено, що договором, зокрема в довідці про умови кредитування, передбачено обов`язок позичальника щодо сплати комісії за послуги, що супроводжують кредит, що суперечить положенням Правил, тому заборгованість за комісією не підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

У заяві позичальника від 13.07.2011 та довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» Contract по договору SAMDN1190, які підписані сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафів та збільшення відсоткової ставки за порушення зобов`язання.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та заборгованості за відсотками, виходячи з базової відсоткової ставки, стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами у підвищеному розмірі, а також штрафи. Позивач обґрунтовуючи право вимоги в цій частині посилався на Витяг з Умов і правил надання банківських послуг, затв. наказом від 06.03.2010 № СП 2010-255.

У заяві від 13.07.2011 зазначено, що відповідачка згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась і погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами та щодо сплати штрафів, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки в Умови та правила надання банківських послуг можуть бути внесені банком зміни в односторонньому порядку (п.1.1.6).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про збільшення відсоткової ставки та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг «ПриватБанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника і довідці про умови кредитування, які безпосередньо підписані останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Така правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Умови та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13.07.2011 шляхом підписання заяви-анкети.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за процентами у підвищеному розмірі та штрафів, що передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, що призвело до ухвалення незаконного рішення, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог частково та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 872,46 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.07.2011 у розмірі 4872 грн 46 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 25.10.2019

Головуючий

Судді