ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2019 року м. Херсон

справа № 766/17554/16-ц

провадження № 22-ц/819/307/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач): Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.

секретар Геленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області у складі судді Коваля В.О. від 05 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості,

встановив:

24 травня 2018 року Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 26 вересня 2012 року між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №6633-к, предметом якого є надання останньому у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового використання грошові кошти в сумі 12000 грн. зі сплатою 3-х відсотків річних, терміном на 4 роки 6 місяців для будівництва газопровідних мереж в селище Кар'єрне, Великоолександрівського району Херсонської області.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 26 вересня 2012 року укладено договір поруки №6633-п, відповідно до якого поручитель, ОСОБА_2, зобов'язалася перед кредитором позичальника за виконання обов'язку позичальника по виконанню умов кредитного договору в повному обсязі.

Враховуючи, що ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором не сплачує утворилася заборгованість в загальній сумі 12 525,73 грн, яка складається з основного боргу по кредиту в сумі 11 295,30 грн ( у тому числі прострочена заборгованість в сумі 4 628 грн 30 коп.), відсоткам за користування кредитом в сумі 290 грн 91 коп., пені в сумі 873 грн 14 коп.; а також поштових витрат в сумі 66 грн 38 коп.

Посилаючись на норми статей 525,526,530,625,612,554 ЦК України, а також підстав, визначених умовами п.4.1.6 договору та ст.611 ЦК України щодо розірвання договору, просить розірвати кредитний договір №6633-к від 26.09.2012 року, стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі борг у сумі 12 525 грн 73 коп., з яких: основний борг по кредиту - 11 295,30 грн ( у тому числі прострочена заборгованість - 4 628 грн 30 коп.), відсотки за користування кредитом - 290 грн 91 коп., пеня - 873 грн 14 коп.; поштові витрати - 66 грн 38 коп.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 05 вересня 2018 року позов задоволено. Суд ухвалив: розірвати кредитний договір від 26.09.2012 року №6633-к. Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі борг у сумі 12 525 грн 73 коп., з яких: 11 295,30 грн - основний борг по кредиту, 290 грн 91 коп - відсотки за користування кредитом, 873 грн 14 коп. - пеня; 66 грн 38 коп. - поштові витрати. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до відповідачки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про солідарне стягнення з неї, як з поручителя заборгованості за кредитним договором не звернув уваги на строк дії кредитного договору, норми ст.559 ЦК України, спливу строку дії поруки, як і строку кредитного договору 26.03.2017 року , та не заявлені до неї вимог протягом 6-ти місяців з дня закінчення строку дії договору, а саме до 26 вересня 2017 року. Розірвання договору в судовому порядку за обставин, визначених судом, не відповідає нормам матеріального права та умовам договору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач її доводи не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, особи, яка подала апеляційну скаргу, адвоката, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2012 року між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі ( далі- Фонд) та ОСОБА_4 (далі- позичальник) укладено кредитний договір №6633-к предметом якого є надання Фондом позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового використання грошових коштів в сумі 12000 грн. зі сплатою 3-х відсотків річних, терміном на 4 роки 6 місяців для будівництва газопровідних мереж в селище Кар'єрне, Великоолександрівського району Херсонської області / а.с.7/. Виконання зобов'язань позичальником щодо погашення кредиту, сплати відсотків за користування ним, можливих штрафних санкцій забезпечуються договором поруки №6633-п від 26 вересня 2012 року ( п.3.1)

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З умов кредитного договору вбачається, що відповідно до п.1.1. Фонд надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 12000 грн зі сплатою 3-х відсотків річних, терміном на 4 роки 6 місяців, на умовах, визначених цим договором.

Розділ 2 договору регулює порядок надання та погашення кредиту. Так, відповідно до п.2.3. договору, погашення кредиту позичальником починається через два місяці після завершення терміну його використання відповідно до календарного плану фінансування будівництва газопровідних мереж та здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок Фонду згідно з графіком погашення кредиту, щоквартально до 15 числа місяця, що настає за звітним періодом.

Позивачем наданий календарний план фінансування виконання будівельно-монтажних робіт по будівництву газопровідних мереж з визначеним строком закінчення фінансування - 15.01.2015 / а.с.220/ та графік погашення кредиту, підписаний Фондом та позичальником ОСОБА_4, відповідно до якого дата погашення кредиту починається з 01.04.2016 року / а.с.9/.

Визначення умов п.2.3 договору щодо погашення кредиту згідно з графіком погашення кредиту, щоквартально до 15 числа місяця, що настає за звітним періодом узгоджується с особливостями правовідносин у сфері будівництва газопровідних мереж на селі та підтверджено позивачем/ а.с.223,224/.

26 вересня 2012 року між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, як кредитором, ОСОБА_2, як поручителем, та ОСОБА_4, як позичальником укладено договір поруки №6633-п.

Відповідно до п.1.1. договору поруки сторони договору встановлюють, що поручителі на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання позичальника, які виникають з умов кредитного договору №6633-к від 26 вересня 2012 року, укладеного між кредитором та позичальника в повному обсязі цих зобов'язань.

Позивачем доведено виконання умов кредитного договору, в тому числі щодо початку строку повернення кредиту та ОСОБА_2 не спростовано.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо закінчення преклюзивного строку поруки не ґрунтуються на договірних відносинах сторін з урахуванням забезпеченості кредитного договору порукою в повному обсязі зобов'язань.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Згідно з частиною першою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Врегульовуючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України, на час виникнення правовідносин, передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної правової норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53 цс 14 та від 06 вересня 2017 року у справі № 6-623 цс 17.

Таким чином, за викладених обставин, доводи апеляційної скарги, що кінцевий строк кредитного договору відповідно до п.1.1. кредитного договору - 25 березня 2017 року не ґрунтується на умовах зазначеного договору у їх сукупності.

Враховуючи дату погашення кредиту, щоквартально до 15 числі місяця, що настає за звітним періодом; несплату щоквартального платежу за кредитним договором; час звернення до суду з вимогою до поручителя, ( 24.05.2018), щодо солідарного стягнення з поручителя, підлягає заборгованість за тілом кредиту несплачена починаючи з першого кварталу 2017 року, а саме в сумі 9 960 грн.

Враховуючи умови кредитного договору щодо щомісячної сплати відсотків по кредиту, час звернення позивача до суду з вимогою до поручителя, ( 24.05.2018), щодо солідарного стягнення з поручителя, підлягає заборгованість за відсотками в сумі 90 грн 98 коп..

ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_3 ні в апеляційній скарзі, ні в суді апеляційної інстанції не заявляли про застосування строку позовної давності щодо стягнення суми пені та не спростовували її розмір, посилаючись на закінчення строку договору поруки, а тому в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду заявленої для стягнення суми пені. Апеляційна скарга не містить доводів щодо стягнення поштових витрат, а тому колегія суддів оцінки стягненню суми цих витрат не надає.

Колегія суддів не надає оцінку доводам апеляційної скарги щодо розірвання договору, оскільки після їх наведення, особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає про скасування рішення суду лише в частині стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором про що і остаточно просить в апеляційній скарзі.

Таким чином, в межах заявлених доводів апеляційної скарги щодо закінчення строку дії поруки та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни судового рішення в частині солідарного стягнення сум заборгованості з поручителя.

Оскільки рішення суду в іншій частині не оскаржується, судова колегія в силу принципу диспозитивності йому юридичної оцінки не надає.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст.376,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 05 вересня 2018 року в оскарженій частині змінити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Обласного фонду підтримки індивідуального та житлового будівництва на селі борг у сумі 12 525 грн 73 коп., з яких солідарно з ОСОБА_2 9 960 грн - основний борг по кредиту; 90 грн 98 коп. - відсотки за користування кредитом.

В іншій частині стягнення сум - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови складено 22 березня 2019 року

Суддя І.В. Склярська