УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Слюсарчук Н.Ф., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» (юридична адреса: м. Житомир, вул. Фещенка - Чопівського, 35) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за спожитий природній газ,-

ВСТАНОВИВ:

03.09.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за спожитий природній газ.

Ухвалою суду від 19.09.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

Однак, визначені в ухвалі недоліки позивач відповідно до статі 175 та ч. 4 ст. 177 ЦПК України належним чином не усунув.

Відповідно з ч.2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У відповідності до положень ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, згідно п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, а також встановлено вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до Інструкції платіжне доручення оформлюється платником за формою згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів. Так, одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу». Реквізит «Призначення платежу» платник заповнює так, щоб надати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

Відповідно до ч. 9 ст. 185 ЦПК України, заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

У платіжному дорученні, який є документом про сплату судового збору, в розділі «Призначення платежу» мають бути зазначені відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором та інші необхідні реквізити, зокрема, номер рахунку, на який були зараховані кошти, що дало б змогу встановити, що судовий збір сплачений позивачем саме за подання вказаного позову.

В наданих до матеріалів справи платіжних дорученнях відсутні зазначені відомості.

Окрім того, суд перевірив зарахування судового збору за програмою Д3 на рахунок Богунського районного суду м. Житомира, встановив, що платіжні доручення №1799 від 16.08.2019 року на суму 1073,00 грн. та платіжне доручення №1639 від 20.09.2016 року на суму 689,00 грн., приєднано до інших цивільних справ, а відтак, суд позбавлений можливості встановити, що судовий збір був сплачений позивачем саме за подання до суду позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, так як в самих платіжних доручення не вказано відносно якого позову від сплачений.

Згідно із ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Оскільки зазначені в ухвалі суду недоліки не були усунуті позивачем у визначений судом строк, позовну заяву слід визнати неподаною і повернути позивачеві.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 43, 175, 177, 185, 259-260, 353, 354 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторно звернутися до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н. Ф. Слюсарчук