Справа №486/1271/19
Провадження №22-ц/812/1774/19 Головуючий суду першої інстанції - Франчук О.Д.
Категорія 27 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Франчук О.Д. в приміщенні суду в м.Южноукраїнськ Миколаївської області, за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк або АТ КБ «Приватбанк») подало до суду зазначений позов до ОСОБА_1 , який обґрунтовувало наступним.

15 червня 2018 року ОСОБА_1 з використанням електронного підпису між ним та Банком укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 20 918 грн. зі сплатою 0,12% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 14 червня 2020 року.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору станом на 13 травня 2019 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 30 391,22 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 19 110,53 грн., заборгованості за відсотками у сумі 14,51 грн., комісії за користування кредитом в сумі 8 112,97 грн., пені в сумі 1 229,82 грн. та штрафів в сумі 1923,39 грн. (фіксована частина в сумі 500 грн. та процентна складова в сумі 1 423,39 грн.).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що кредитний договір з Банком не укладав, а складена ним 27 жовтня 2013 року анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не має всіх істотних умов притаманних договору, а тому не може вважатись таким. Також відповідач наголошував на тому, що термін повернення кредитних коштів спливає 14 червня 2020 року, а тому звернення Банку із вищезазначеним позовом є передчасним.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року в задоволенні позову Банку відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено укладання між сторонами кредитного договору та відповідно виникнення у сторін зобов`язань.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному

ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Ст.ст.525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами Розділів VI, VIІ «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками», «Загальні правила документообігу за операціями з використанням електронних платіжних засобів» постанови НБУ №705 від 05.11.2014 р. «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» користувач платіжної карти зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Користувач відповідно до умов договору зобов`язаний надати банку інформацію для здійснення контактів з ним, а банк зобов`язаний зберігати цю інформацію протягом дії договору.

Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів та інші документи, що застосовуються в платіжних системах для платіжних операцій з використанням електронних платіжних засобів, можуть бути в паперовій та/або електронній формі. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів і їх оброблення визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, установлених нормативно-правовими актами Національного банку.

З Умов та Правил надання кредиту «Швидкий кредит» АТ КБ «Приватбанк» (станом на день укладання договору) випливає, що подача заявки на кредит здійснюється Клієнтом у відділенні Банку або самостійно через сайт. Банк надає Клієнту «Паспорт споживчого кредиту», а Клієнт підтверджує ознайомлення з ним шляхом використання електронного підпису у вигляді ОТР-пароля. У разі прийняття позитивного рішення про видачу кредита він надається Клієнту шляхом зарахування коштів на карту Клієнта, емітовану АТ КБ «Приватбанк». Термін, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу, період сплати платежів та інші істотні умови визначені в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання кредиту «Швидкий кредит», шляхом підписання якої Клієнт та Банк укладають кредитний договір.

З матеріалів справи вбачається, що 21 жовтня 2013 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується Анкетою-заявою позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

На виконання вказаного договору ОСОБА_1 (ID клієнта в базі клієнтів Банку № НОМЕР_1 , мобільний телефон НОМЕР_2 ) видано кредитну карту № НОМЕР_3 строком дії до 30 листопада 2021 року, що підтверджується фотографією відповідача про отримання карти від 04.08.2017 року.

15 червня 2018 року клієнтом ID № НОМЕР_1 , що належить відповідачу, через мобільний додаток Банку Приват 24 за допомогою електронного підпису запрошено видачу кредита по програмі «Швидкий кредит», який йому було узгоджено у сумі 20 000 грн. (час контакту 09:49:40).

Вказана сума була перерахована Банком ОСОБА_1 на його кредитну карту № НОМЕР_3 .

Як свідчить виписка по рахунку даної карти, відповідач користувався вказаними кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором: 14.07.2018 р. у сумі 1832,83 грн. та 17.08.2018 р. на суму 1900 грн.

Такими чином, виходячи з вищевикладених норм законодавства, відбулося укладання між відповідачем та Банком кредитного договору.

Умови договору, зазначені у «Паспорті споживчого кредиту» (а.с.8-9), свідчать, що сторони узгодили між собою суму кредита - 20 000 грн., відсоткову ставку - 0,12 % річних та пеню - 0,065% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, але не менше однієї гривні. Штрафів та інших платежів умовами договору не передбачено.

У матеріалах справи не міститься доказів, що після зарахування кредитних коштів на карту відповідача, останній повідомляв Банк та правоохоронні органи про втрату карти або здійснення з її допомогою неконтрольованих платежів.

За такого, не можна вважати, що відповідач не знав про укладання кредитного договору та наявність у нього обов`язків щодо сплати кредитних платежів. Тим паче, що двіччі він їх сплачував. Даних про те, що це було здійснено іншою особою, він Банку не надавав, хоча на нього покладений обов`язок контролювати рух коштів за рахунком.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача кредитної заборгованості через недоведеність укладання між сторонами кредитного договору є помилковим.

Надані позивачем докази доводять факт укладання такого договору та його умови, які свідчать про право Банку на стягнення тіла кредиту, відсотків та пені. Право Банку на стягнення з відповідача на свою користь комісії та штрафів відсутнє, оскільки не підтверджено умовами договору.

За такого, з урахуванням часткового погашення відповідачем кредитної заборгованості у сумі 4261,12 грн., він повинен відшкодувати Банку тіло кредиту у сумі 15 772,25 грн. (20 000 грн. - суми, які були сплачені на погашення кредиту та комісії, яка не передбачена договором: 870,88 грн., 960,14 грн., 65,99 грн., 870,60 грн., 960,14 грн., 500 грн.), відсотки у сумі 12,71 грн. (15 772,25 грн. х 0,12% /360 х 332 дня (станом на 13.05.2019 р.)), пеню у сумі 946,20 грн.

Оскільки суд першої інстанції помилково вважав позов повністю безпідставним, його рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Приймаючи до уваги, що рішення суду скасоване, то відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції у сумі 2641,38 грн., оскільки позов задоволено на 55%.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором від 15 червня 2018 року №DNH0CTCT0042887 станом на 13 травня 2019 року у сумі 16 731,16 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 15 772,25 грн., заборгованості за відсотками у сумі 12,71 грн. та пені у сумі 946,20 грн., а також судовий збір у сумі 2641,38 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді О.О. Ямкова

С.Ю. Колосовський

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2019 року.