Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 676/3100/15-ц

провадження № 61-6615св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромтехніка-СТОА», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Поділля-Трансбуд»,

третя особа - Кам`янець-Подільське міськрайонне управління юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2016 року у складі судді Швець О. Д. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 14 червня 2016 року в складі колегії суддів: Матковської Л. О.,

Баса О. Г., Карпусь С. А.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства

з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Агропромтехніка-СТОА»,

ТОВ Будівельна компанія «Поділля-Трансбуд», третя особа - Кам`янець-Подільське міськрайонне управління юстиції, про визнання права на майно

і звільнення з-під арешту.

Позовна заява мотивована тим, що в лютому 2014 року він подав загальним зборам учасників ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» заяву про вихід зі складу учасників цього товариства. Зборами учасників товариства, які відбулися

07 лютого 2014 року, його заяву було задоволено та прийнято рішення про вихід. Зазначеним рішенням було вирішено повернути його внесок до статутного капіталу товариства у формі індивідуально визначеного нерухомого майна,

а саме: приміщення формовочного цеху вартістю 25 500,00 грн загальною площею 1012,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

22 квітня 2014 року державний виконавець Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все майно ТОВ «Агропромтехніка-СТОА». Унаслідок арешту майна позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на реєстрацію належного йому майна.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на приміщення формовочного цеху загальною площею 1012,2 кв. м на

АДРЕСА_1 та звільнити зазначене приміщення з-під арешту.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач не надав доказів належності йому спірного майна. Крім того, статутом ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» не передбачено право його учасника на передачу майна товариства іншій особі.

Аргументи учасників справи

У липні 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували статтю 12 Закону України «Про господарські товариства», статті 116, 147 ЦК України, не взято до уваги норми постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня

2013 року № 868 «Про затвердження порядку державної реєстрації права власності на нерухоме майно та їх обтяжень», неправильно витлумачили положення статуту ТОВ «Агропромтехніка-СТОА».

У листопаді 2016 року ТОВ Будівельна компанія «Поділля-Трансбуд» подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувані судові рішення є законними іобґрунтованими, а тому підстав для їх скасування немає.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 13 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження

в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26 березня

2012 року ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» є власником нежилого приміщення формовочного цеху на

АДРЕСА_1 формовочного цеху перейшло у власність ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» як внесок до статутного капіталу ОСОБА_3 .

У власності позивача ОСОБА_1 зазначене майно не перебувало.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03 лютого 2014 року

у справі № 924/1481/13 з ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» на користь ТОВ «Будівельна компанія «Поділля-Трансбуд» стягнуто 624 912,00 грн збитків, завданих пошкодженням обладнання та 12 498,24 грн витрат зі оплати судового збору.

На виконання зазначеного рішення видано наказ від 18 квітня 2014 року, на підставі якого постановою державного виконавця від 22 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження № 43058933 про стягнення збитків

з ТОВ «Агропромтехніка-СТОА», накладено арешт на майно боржника у межах суми стягнення 637 410,24 грн та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Іншого майна, крім нежилого приміщення формовочного цеху, боржник не має.

ОСОБА_1 був єдиним учасником ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» із розміром частки в статутному капіталі 100%.

07 лютого 2014 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 безоплатно свої корпоративні права засновника ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» за договором поступки корпоративних прав засновника. Згідно з пунктом 5.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Агропромтехніка-СТОА», оформленим протоколом від 07 лютого 2014 року № 01/2014, ОСОБА_1 відповідно до укладеного із ОСОБА_4 договору поступки корпоративних прав виведений зі складу учасників товариства. Збори вирішили повернути його внесок до статутного капіталу товариства - формовочний цех загальною площею 1012,2 кв.м, розташований на АДРЕСА_1 , вартістю 25 500,00 грн.

Відповідно до зазначеного протоколу після виходу ОСОБА_1 з товариства його статутний капітал встановлений в сумі 510 000,00 грн. Новий учасник товариства ОСОБА_4 майна чи грошових коштів до статутного капіталу товариства не вносив.

08 лютого 2014 року проведено реєстрацію змін до статутних документів

ТОВ «Агропрмтехніка-СТОА», згідно зі статті 1 статуту учасником товариства

є ОСОБА_4

08 лютого 2014 року складений акт приймання-передачі ОСОБА_1 спірного приміщення

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позовні вимоги про визнання прав власності та виключення майна з акта опису ОСОБА_1 обґрунтовує наведеними обставинами, вважаючи, що при виході зі складу учасників ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» йому повернено його внесок

у вигляді спірного приміщення формовочного цеху.

Відповідно до статті 115 ЦК України господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством

у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства,

а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці.

Згідно зі статтею 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному

в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); 3) вийти у встановленому порядку з товариства; 4) здійснити відчуження часток

у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; 5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом. Учасники господарського товариства можуть також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 148 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Статтею 54 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що при виході учасника

з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов

з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково

в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається

в натуральній формі без винагороди.

З урахуванням наведеного суди першої та апеляційної інстанцій встановивши, що спірне майно у власності позивача не перебувало, та зважаючи на відсутність доказів додержання порядку виплати в натуральній формі позивачу вартості частини майна ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» у зв?язку з його виходом зі складу учасників цього товариства, непроведення державної реєстрації такого права за позивачем, дійшли правильного висновку щодо недоведеності належності (переходу права власності на спірне майно від товариства до позивача) спірного майна позивачу на момент накладення на нього арешту для виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 03 лютого 2014 року у справі № 924/1481/13 про стягнення з ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» на користь ТОВ «Будівельна компанія «Поділля-Трансбуд» 637 410,24 грн.

Висновок судів, що статутом ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» не передбачено право учасника товариства на передачу (відчуження) майна цього товариства

є помилковим, ураховуючи, що загальні збори учасників ТОВ є вищим органом управління товариства (частина перша статті 145 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а зазначені договір поступки корпоративних прав засновника від 07 лютого 2014 рокута рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агропромтехніка-СТОА», оформлене протоколом

від 07 лютого 2014 року № 01/2014, не оспорювались та недійсними не визнавались.

Разом з тим такий висновок не вплинув на правильність прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій рішень.

При цьому правильним є врахування судами, що відчуження єдиного майна товариства робить неможливим виконання рішення Господарського суду Хмельницької області щодо стягнення збитків.

Європейський суд з прав людини вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Це означає, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий інструментарій не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. Вчинення позивачем дій на відчуження єдиного майна ТОВ «Агропромтехніка-СТОА»,щодо якого ухвалене судове рішення про стягнення коштів, очевидно недобросовісне та

є зловживанням правами стосовно кредитора, оскільки такі дії спрямовані на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального

і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені рішення ? без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області

від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Краснощоков

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук