Провадження №2/359/2794/2018
Справа №359/8589/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

за участю

секретарів судового засідання Гомоли О.А. , Шляхетко Ю.В.

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в розмірі 7446 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 листопада 2008 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 4 вересня 2013 року від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_5. Починаючи з жовтня 2017 року, матір з дитиною переїхали до іншого місця проживання, і відповідач розпочала чинити йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином. В звязку з цим рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №313 від 31 травня 2018 року було визначено наступний порядок спілкування батька з ОСОБА_5: 1 раз на тиждень; 2 дні під час вихідних батька, а саме з 9 години 00 хвилин першого дня по 19 годину 00 хвилин другого дня на території батька за домовленістю сторін; в інші вихідні дні батька з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин на нейтральній території та 14 днів під час відпустки батька для оздоровлення дитини. Позивач раніше неодноразово оздоровлював дитину в оздоровчих закладах. Натомість в 2018 році ОСОБА_4 не виконала вказане рішення та відмовила ОСОБА_2 надати їхню спільну дитину для оздоровлення за путівкою, яку позивач придбав з метою проведення з сином спільного відпочинку. У звязку з такою відмовою позивач вимушений був поїхати на море без дитини. Його настрій був зіпсований, радості від відпочинку на морі він не отримав, оскільки з ним не було сина. Тому він вважає, що внаслідок такої протиправної поведінки матері дитини йому, як батьку, який проживає окремо від сина, була заподіяна моральна шкода, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4

Ухвалою судді від 09 листопада 2018 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25 січня 2019 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_1 позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Крім того, ОСОБА_2 вказав, що він звернувся до служби у справах дітей та сімї виключно з тією метою, щоб відповідач надала сина для відпочинку.

ОСОБА_4 та її представник Кір»ян Н.В. заперечували проти задоволення позову.

Заслухавши учасників цивільного процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 22 січня 1987 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, про що зроблено відповідний актовий запис №551. Після одруження прізвище у подружжя «Лозян» (а.с. 4).

4 вересня 2013 року від цього шлюбу у сторін народився ОСОБА_5. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК №385443, виданого 08 червня 2018 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.5).

Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 31 травня 2018 року №313 було визначено наступний порядок спілкування батька з малолітнім сином ОСОБА_5: 1 раз на тиждень; 2 дні під час вихідних батька, а саме з 9 години 00 хвилин першого дня по 19 годину 00 хвилин другого дня на території батька за домовленістю сторін; в інші вихідні дні батька з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин на нейтральній території та 14 днів під час відпустки батька для оздоровлення дитини. (а.с.6).

Як вбачається з заяви ОСОБА_2 від 08 серпня 2018 року, адресованій начальнику служби у справах дітей та сімї, мати ОСОБА_4 не виконує рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області №313 від 31.05.2018 року, а саме відмовила в можливості оздоровлення їхнього сина ОСОБА_5 (а.с.7).

Відповідно до змісту направлення-путівки оздоровчого комплексу «Дельфін» курорту Коблево (а.с.8), проживання в номері цього комплексу розраховано на 3-х осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_7 мати й ОСОБА_5 син та розпочинається з 14:00 год. 09 серпня по 19 серпня 2018 року включно.

Крім того, з довідки №301-01-231 від 26.09.2018 року, виданою т.в.о. головного бухгалтера профспілки ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_8 (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_2 була оплачена повна вартість путівки за матір на суму 9020,00 гривень та частково оплачена вартість путівок за себе та за свою дитину в розмірі 4040,00 гривень, таким чином загальна сума внесених коштів в бухгалтерію Профспілки становить 13060,0 гривень.

Як вбачається з листа начальника Служби у справах дітей та сім»ї ОСОБА_9 №01-14-457 від 5 жовтня 2018 року (а.с.28), в телефонній розмові матір малолітньої дитини ОСОБА_5 ОСОБА_4 повідомила Службі у справах дітей та сім»ї, що вона категорично заперечує проти поїздки дитини разом з батьком та бабусею ОСОБА_7 на відпочинок з метою оздоровлення до санаторію «Дельфін» курорту Коблево з 9 серпня по 19 серпня 23018 року.

Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що працює у Службі у справах дітей та сім»ї. В серпні 2018 року вона виконувала обовязки начальника цієї Служби. ОСОБА_2 повідомив її про те, що він має намір в період часу з 9 серпня по 15 серпня 2018 року оздоровити сина на морі, однак матір дитини ОСОБА_4 відмовила йому в цьому. Тому приблизно за 2-3 дні до запланованого виїзду дитини вона особисто зателефонувала ОСОБА_4 та запитала її про можливість такої поїздки, на що остання відповіла категоричною відмовою.

Ретельний аналіз цих доказів свідчить про те, що мати малолітньої дитини ОСОБА_4 не виконує рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №313 від 31 травня 2018 року «Про участь громадянина ОСОБА_2 у вихованні його малолітнього сина» в частині надання батьку можливості під час його відпустки протягом 14 днів оздоровити сина ОСОБА_5.

Разом з тим, відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 та 5 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складання висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Крім того, відповідно до п.4.14 Розділу ІV «Організація проведення експертиз (досліджень) та оформлення їх результатів» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 8 жовтня 1998 року (зі змінами та доповненнями), висновок експерта повинен містити попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 КК України.

За змістом ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

В матеріалах цивільної справи міститься висновок експерта №30-08-18, виданий уповноваженою громадською організацією «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень», комплексного дослідження моральної шкоди потерпілого, як громадсько-етичної категорії суспільства, з якого вбачається, що ОСОБА_2 завдана моральна шкода внаслідок протиправних перешкод у спілкуванні з власним сином, а також моральна шкода внаслідок протиправного позбавлення майна (грошових коштів витрачених на нереалізовану путівку синові), що оцінена в розмірі 2 мінімальних заробітних плат (а.с.10-21).

Натомість, висновок експерта, який надав позивач на підтвердження характеру своїх моральних та душевних переживань, а також розміру заподіяної йому моральної шкоди, не містить попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 КК України. Ця обставина свідчить про те, що такий висновок не відповідає вимогам ч.5 ст.106 ЦПК України та п.4.14 Розділу ІV «Організація проведення експертиз (досліджень) та оформлення їх результатів» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 8 жовтня 1998 року (зі змінами та доповненнями), а тому оцінюється як недопустимий доказ та з цих підстав відхиляється судом.

Крім того, ОСОБА_2 не надав суду інших належних та достовірних доказів на підтвердження характеру заподіяної йому з боку відповідачки моральної шкоди та її розміру.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач належним чином не обґрунтував заявлені ним позовні вимоги, тому у задоволенні позовної заяви належить відмовити.

Згідно з ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, повязане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.23 ЦК України, п.4.14 Розділу ІV «Організація проведення експертиз (досліджень) та оформлення їх результатів» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 8 жовтня 1998 року (зі змінами та доповненнями), ст.ст. 78, 80,ч.1 та ч.5 ст.81, ч.ч.1, 2 та 5 ст.106, ст.ст. 110, 258-261 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 1 березня 2019 року.

Суддя: Чирка С.С.