печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4678/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючий суддя Бортницька В.В.,

з участю секретаря Бондаренко О.В.

справа 757/4678/18-ц

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ПАТ "Укрзалізниця" Гончаренко О.Ю.

представника відповідача ПрАТ "Львівський локомотивноремонтний завод" Фурик А.Я. розглянувши справу за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» про визнання незаконним і скасування рішення та наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2018 ОСОБА_5 (далі - позивач) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця», відповідач 1), Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» (далі - ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», відповідач 2), в якому просить:

визнати рішення ПАТ «Укрзалізниця» №69-1/80-16 від 08.12.2017 незаконним та скасувати його;

визнати наказ ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» про звільнення №1760-ОС від 08.12.2017 незаконним та скасувати його;

поновити ОСОБА_5 на роботі на посаді члена правління ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод»;

стягнути з ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 грудня 2017 року по дату винесення судового рішення;

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» моральну шкоду в сумі 70 000,00 грн.;

стягнути з ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» витрати на правничу допомогу, допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Під час розгляду справи представником позивача подано ряд заяв щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка остаточно сформована у заяві від 21.01.2019 та становить суму коштів, яка підлягає до стягнення ПрАТ «Львіський локомотиворемонтний завод» у розмірі 1 381 481, 58 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що його звільнення з посади члена правління ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» є незаконним, оскільки фактично здійснено 11.12.2017 під час його тимчасової непрацездатності, а не 08.12.2017, про що здійснені виправлення записів у його трудовій книжці. За час роботи був відсутній розподіл обов'язків між головою та членами правління ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», що унеможливлює конкретизацію його прав і обов'язків як члена правління. До позивача жодного разу не застосовувалась дисциплінарна відповідальність, пояснення щодо неналежного виконання обов'язків за контрактом не відбирались, а незабезпечення прибуткової діяльності ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», як підстава невиконання контрактних зобов'язань та звільнення є необґрунтованими, у зв'язку із відсутністю в його діях вини.

Недійсність виправлення записів в трудовій книжці з 11.12.2017 на 08.12.2017 позивач мотивує тим, що рішення ПАТ «Укрзалізниця» №69-1/80-16 від 08.12.2017 не могло бути фізично доставлено до ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» в межах робочого дня, у зв'язку із територіальною віддаленістю юридичних осіб та зайнятістю їх керівництва.

Також, позивач зазначив, що вказані дії з боку відповідачів є порушенням його права на працю та можливість заробляти собі на життя, що гарантується Конституцією України та призвело до його моральних переживань. Позивач втратив душевний спокій, постійно перебуває в роздратованому стані, не має засобів для забезпечення належного рівня життя, перебуває у стресовій ситуації, оскільки важко знайти аналогічну оплачувану роботу, з якої його звільнено. Всі зазначені моральні страждання нанесені йому незаконними діями відповідачів негативно вплинули на його здоров'я.

28.02.2018 до суду подано відзив, в якому представник ПАТ «Українська залізниця» просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі через його необґрунтованість. Зазначив, що 30.11.2017 на засіданні наглядової ради ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», заслухано звіт правління ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» про результати роботи за 9 місяців 2017 року з порівняльним аналізом за останні 3 роки та прийнято рішення, яким роботу правління визнано незадовільною. Пояснення щодо невиконання планових показників діяльності за 9 місяців 2017 року та пояснення щодо причин збиткового стану необґрунтованими. У зв'язку з погіршенням фінансово-економічного стану ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» запропоновано розглянути питання щодо оновлення складу виконавчого органу. Також зазначено, що позивача звільнено відповідно до пункту 1 контракту № 70-1/3-1 від 01.06.2017, за незабезпечення прибуткової діяльності ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод». Відповідач 1 вважає оскаржувані наказ та рішення законними та правомірними.

03.03.2018 до суду надійшов відзив, в якому представник ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі у зв'язку із необґрунтованістю доводів позову. Зазначає, що рішення та наказ про звільнення позивача прийнятті відповідно до вимог закону та повноважень відповідачів. Звільнення ОСОБА_5 під час тимчасової непрацездатності 11.12.2017 не відповідає фактичним обставинам, що підтверджується табелем обліку робочого часу, оспорюваними позивачем рішенням та наказом. Невиконання контрактних зобов'язань встановлюється погіршенням фінансового становища ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», а відсутність розподілу обов'язків між головою та членами правління не є підставою для невиконання обов'язків за контрактом. Також зазначив, що невиконання позивачем своїх трудових обов'язків призвело до застосування фінансової відповідальності до ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» органами державної фіскальної служби. Крім того, за невиконання своїх обов'язків за контрактом відповідачем 1 одночасно прийнято рішення про дострокове припинення повноважень іншого члена правління ОСОБА_6

Щодо стягнення моральної шкоди, відповідачі у своїх відзивах зазначили, що у позові відсутнє обґрунтування розміру завданої відповідачами моральної шкоди. Позивачем не надано будь-яких доказів причинно-наслідкового зв'язку настання моральної шкоди, та враховуючи те, що права позивача не порушені під час звільнення то і відсутнє право на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді від 05.02.2019 позовну заяву ОСОБА_5 прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім того, зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання представника позивача адвоката Демченка К.М. та витребовано документи у відповідачів.

Ухвалою судді від 26.03.2018 судовий розгляд справи ОСОБА_5 вирішено проводити з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача, зважаючи на вимоги заяви від 21.01.2019 підтримав у повному обсязі та просив позовну заяву задовольнити.

Представники відповідачів проти вимог позову заперечували у повному обсязі та просили у його задоволені відмовити.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судовому засіданні показали, що 08.12.2017 були присутні при вручені ОСОБА_5 наказу про звільнення, проте останній відмовився від ознайомлення з ним та від отримання трудової книжки, про що в кабінеті начальника відділу кадрів був складений відповідний акт.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Відповідно до Статуту приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» утворене (засноване) відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 23.04.2001 № 240.

За змістом п. 1.4. Статут управління корпоративними правами товариства здійснює публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Рішенням акціонера ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» від 01.06.2017 №69-1/36-6 позивача обрано членом наглядової ради ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод».

01.06.2017 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», іменоване як Вищий орган приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод», в особі Наглядової ради Товариства ОСОБА_11 та ОСОБА_5 уклали контракт № 70-1/3/1.

Згідно п.1 контракту № 70-1/3-1 Член правління зобов'язується безпосередньо і через прав-ління приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» здійснювати управління Товариством, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збе-реження майна Товариства, а Вищий орган Товариства зобов'язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Члена правління.

Пунктом 2 контракту визначено, що на підставі контракту виникають трудові відносини між Членом правління та Вищи органом Товариства (правління ПАТ «Українська залізниця»).

За умовами вказаного контракту ОСОБА_5, як Член правління вирішує питання, пов'язані з управлінням діяльністю Товариства визначених Статутом Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції Вищого органу, Наглядової ради Товариства (пункт 5 Контрак-ту).

Відповідно до п. 7 контракту член правління Товариства виконує свої функції та забезпечує виконання рішень правління Товариства згідно з розподілом обов'язків між головою та членами правління Товариства, який погоджується Наглядовою радою Товариства, згідно з наказом по Това-риству.

За змістом п. 8 контракту член правління несе солідарну відповідальність за рішення, прийн-яті правлінням Товариства.

Згідно підпункту «а» пункту 30 контракту він припиняється у разі невиконання Членом пра-вління без поважних причин обов'язків, покладених на нього Статутом Товариства, розподілом обов'язків між Головою та членами правління та/або цим контрактом.

Згідно протоколу №8 засідання наглядової ради ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» від 30.11.2017, заслухано звіт правління ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» про результати роботи ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» за 9 місяців 2017 року (з порівняльним аналізом за останні 3 роки). Наглядовою радою ПрАТ «Львівський локомотиворемо-нтний завод» прийнято рішення, яким роботу правління ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» визнано незадовільною, пояснення щодо невиконання планових показників діяльності ПрАТ «ЛЛРЗ» за 9 місяців 2017 року та пояснення щодо причин збиткового стану визнано необґрунтованими, у зв'язку з погіршенням фінансово-економічного стану ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод». Запропоновано загальним зборам розглянути питання щодо оновлення складу виконавчого органу ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод».

08.12.2017 секретар наглядової ради ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» Па-лій М.П. з урахуванням прийнятого рішення на засіданні наглядової ради 30.11.2017 звернувся до Департаменту корпоративного управління ПАТ «Укрзалізниця» з повідомленням про збитковий фінансовий результат ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» за 9 місяців 2017 року у сумі 36,6 млн. грн., що на 3,9 млн. грн. перевищує показник за аналогічний період 2016 року, кредиторську заборгованість станом на 30.09.2017 у сумі 191,6 млн. грн., невиконання планових виробничих показників з ремонту локомотивів та лінійного обладнання та запропонував змінити склад виконавчого органу шляхом достроково припинення повноважень членів правління ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» ОСОБА_5, ОСОБА_6

Рішенням загальних зборів ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» достроково припинено повноваження позивача як члена правління та достроково припинено дію контракту № 70-1/3-1 від 01.06.2017 (далі контракт), у зв'язку із невиконанням позивачем обов'язків, покладених на нього контрактом № 70-1/3-1 від 01.06.2017 - відсутність забезпечення прибуткової діяльності товариства.

На виконання вказаного рішення ПАТ «Укрзалізниця» 08.12.2017 головою правління ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» видано наказ №1760-ОС про звільнення ОСОБА_5 з посади члена правління ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» з 08.12.2017 року згідно п. 8 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У позові ОСОБА_5 в обґрунтування незаконності прийнятого наказу про його звільнення посилається на те, що до нього, як члена правління ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», не застосовувалась жодного разу дисциплінарна відповідальність, від нього не вимагались письмові пояснення щодо невиконання обов'язків за контрактом, на невчасний розрахунок при звільненні. Звільнення фактично відбулося не 08.12.2017, а 11.12.2017, а виправлення записів у його трудовій книжці є такими, що не відповідають дійсності, оскільки з 08.12.2017 по 11.12.2017 він перебував на робочому місці. Також позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його фактично звільнено 11.08.2017- в період його тимчасової непрацездатності.

Додатково в обґрунтування вказаної обставини позивач у відповіді на відзив зазначив, що у зв'язку із територіальною віддаленістю відповідачів рішення ПАТ «Укрзалізниця» №69-1/80-16 від 08.12.2017 не могло бути доставлено відповідачу 2 у м. Львів, та не міг бути прийнятий в цей же день наказ ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» про звільнення позивача №1760-ОС від 08.12.2017 та наданий йому для ознайомлення.

Проте суд вважає, що звільнення позивача від виконання обов'язків голови правління ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» проведено в повній відповідності до вимог чинного законодавства, виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, поясненнями та змістом заяв по суті справи сторін, основною підставою для звільнення позивача є незабезпечення прибуткової діяльності ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» та у зв'язку із цим погіршення фінансово-економічного стану товариства.

Із змісту рішення ПАТ «Укрзалізниця» №69-1/80-16 від 08.12.2017 судом встановлено, що останнє прийнято відповідачем 1 у зв'язку із невиконанням обов'язків за контрактом - незабезпеченням прибуткової діяльності ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» за результатами розгляду звіту товариства наглядовою радою 30.11.2017, що у сукупному взаємозв'язку є достатньою підставою для дострокового припинення контракту, згідно пп. «а» п. 31 контракту. Підставою для винесення наказу відповідачем 2 є рішення ПАТ «Укрзалізниця» №69-1/80-16 від 08.12.2017, про що зазначено в наказі.

Як встановлено доказами наявними в матеріалах справи, позивача звільнено із займаної посади згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, про що вчинено запис в його трудовій книжці.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Суд констатує, що системний аналіз положень п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України та ч.3 ст.99 ЦК України дає підстави дійти суду до висновку, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися в будь-який час та з будь-яких підстав. При цьому припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення або запобіганню негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління.

Той факт, що члени колегіального виконавчого органу господарського товариства перебувають у трудових відносинах із товариством, не встановлює пріоритет трудового регулювання над цивілістичним, оскільки до цих відносин не може застосовуватися модель «роботодавець - працівник», властива трудовим відносинам. Правовий статус членів колегіального виконавчого органу господарського товариства значно відрізняється від статусу інших працівників, що обумовлено специфікою його трудової діяльності, яка полягає у виконанні ним функцій по управлінню товариством.

Визначена п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підстава припинення контракту не передбачає необхідності попереднього повідомлення про звільнення, з'ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів. При цьому, підставою для припинення контракту є рішення вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями щодо прийому/звільнення працівників.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права, зокрема в аспекті ст. 36 КЗпП України, на яку посилається позивач.

На підставі викладеного, судом не встановлено факту порушення трудових прав позивача, відтак у задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи, що у задоволені позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору, у разі, якщо відповідач поніс витрати вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 21, 47, 232, 235-236, 237-1 КЗпП України ст. 99 ЦК України, ст. ст. 76-81, 259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» про визнання незаконним і скасування рішення та наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Бортницька