Провадження № 2/761/3186/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Шлапакової А.О.,

за участі відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований у Шевченківському РАГС. Розірвання шлюбу відбулось на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13.07.2017 р. Від шлюбу народилось двоє дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем. Утримує дітей позивач самостійно, багато уваги приділяє їх здоров»ю. Позивач працює, але для забезпечення дітей гідними умовами для життя її заробітку не вистачає. Відповідач - доросла, працездатна людина, інших дітей на утримання не має. На момент звернення до суду відповідач виплачує на дітей по 500,00 грн., що не є достатнім для їх належного утримання. З огляду на викладене, зважаючи на положення ст.ст. 180,18ё1, 182 т 184 СК України позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00грн. на двох дітей щомісячно, від дня пред»явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з»явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяв та клопотань від неї не надходило. ЇЇ неявка, відповідно до приписів ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Відповідач подав відзив на позовну заяву де зазначив, що визнає позов частково та не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 1 100, 00 грн. на кожну дитину. Пояснив, що на його утриманні перебувають батьки, які є непрацездатними і потребують допомоги.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснив, що дійсно надає грошові кошти на утримання дітей і не заперечує щодо надання допомоги у більшій сумі - зазначеній у відзиві, але суму вказану позивачем немає можливості сплачувати якості аліментів.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстровану шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13.07.2017 року.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні встановлено, і не заперечувалось відповідачем, що після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом із матір»ю ОСОБА_2.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 надає матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей в загальній сумі 1 000,00 грн. на місяць.

Як зазначає ОСОБА_2 у позові, сума яку надає батько дітей не є достатньою для належного утримання сина та доньки, а тому вона і звернулась до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує , зокрема,стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч .2 ст. 182 СК України.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється Законом України про держаний бюджет на відповідний рік.

Так, ст. 7 Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» такий мінімум встановлений - з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідач зазначив, що офіційно не працевлаштований та не має постійного доходу. Натомість він здійснює допомогу батькам, які є пенсіонерами. НЕ заперечував щодо надання допомоги на утримання дітей у розмірі 1 100,00 грн. на кожну дитину.

Зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, , з огляду на приписи ст. 180, 182 СК України, суд приходить до висновку, про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у сумі 1 1000,00 грн. на кожну дитину.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268, 352,354,430 ЦПК України, ст. ст. 180-183, 191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПННОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 200 грн. до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сплати суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПННОМЕР_1, АДРЕСА_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: