Справа № 373/2265/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 березня 2019 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.,

при секретарі Тітровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 373/2265/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, та зняття з реєстрації-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1. Просить зняти відповідача із реєстрації за вищезазначеною адресою. Також просить стягнути із відповідача сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Посилається на те, що є співвласником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком. Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2017 року. Реєстрація відповідача за вищезазначеною адресою порушує її права на вільне розпорядження і користування майном. Зокрема, вона позбавлена можливості оформити житлову субсидію.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не направив.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів.

Судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 02 лютого 1999 року (а.с.11).

Із відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі, який був зареєстрований 30 жовтня 2004 року Коростською сільською радою Сарненського району Рівненської області (актовий запис № 23) (а.с.16).

Із 26 січня 2005 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с.14-15).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2017 року шлюб між сторонами по справі був розірваний. Рішення набрало законної сили 18 липня 2017 року (а.с.10).

Згідно довідки Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 3088 від 27 листопада 2018 року АДРЕСА_3 зареєстрованими значаться:

-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;

-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3;

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

Відповідно до акту № 417 від 23 листопада 2018 року, складеного депутатом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований по АДРЕСА_1, але не проживає за даною адресою із липня 2017 року, за комунальні послуги не сплачує (а.с.9).

Свідок ОСОБА_5 показала, що знає позивача 16 років. Відповідач проживав у квартирі 12 років. З липня 2017 року він у даному житловому приміщенні не проживає, його речі в квартирі відсутні.

Свідок ОСОБА_6 показала, що є сусідкою позивача. Після того, як сторони розірвали шлюб, ОСОБА_2 вона не бачила.

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Оскільки відповідач є колишнім членом сім'ї позивача, то до правовідносин, що виникли між сторонами, слід застосовувати положення ЖК України та ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

В силу ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ч. 2 ст. 405 цього Кодексу, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які є та не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім членом сім'ї власника квартири, відсутній в квартирі, що належить позивачу, із липня 2017 року. Доказів стосовно поважних причин не проживання відповідачів в даному будинку чи перешкоджання позивачем відповідачу саме в проживанні в квартирі в судовому засіданні не здобуто. Наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні не встановлено.

Верховний Суд України в Постанові від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16 вказав на те, що положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. ст.150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Щодо вимоги про зняття відповідача з реєстрації за вищезазначеною адресою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватися вищезазначеною квартирою, рішення суду в даній справі, що набрало законної сили, і буде підставою для зняття відповідача з реєстрації в належній позивачу квартирі. Тому в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. ст. 319, 383, 391, 405 України, ст.ст.150, 156 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 211, 263-265, 268, 273, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, та зняття з реєстрації- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_4;

-відповідач ОСОБА_2, місце реєстрації: АДРЕСА_4.

Складання рішення в повному обсязі вчинено 19.03.2019.

Суддя Я. І. Керекеза