Справа № 204/5165/19
Провадження № 2/204/1471/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Сокол К.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2019 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розпискою, у якій позивач просила стягнути з ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за розпискою від 04.02.2019 року у розмірі 99000 грн. 00 коп., інфляційні нарахування 2088 грн. 16 коп., 3 відсотки річних від простроченої суми 1155 грн. 45 коп., а всього 102243 грн. 61 коп.; стягнути з ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору 1022 грн. 43 коп.

В обґрунтування позовної заяви, позивач вказала на те, що 04.02.2019 року ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 у борг грошові кошти у сумі 99000 грн. строком на один місяць, про що надав власноруч написану розписку. Вказані грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до 05.03.2019 року включно, проте до теперішнього часу кошти не повернув, від виконання своїх зобов`язань ухиляється. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення коштів, але гроші не повертає, на телефонні дзвінки не відповідає, уникає зустрічі, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду.

Ухвалою суду від 07 серпня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 07.08.2019 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

З урахуванням вимог ст.ст.19, 274, 276, 277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву; та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_1 99000 (дев`яносто дев`ять тисяч) гривень строком на один місяць.

Факт одержання грошей підтверджується розпискою від 04.02.2019 року, з якої вбачається, що відповідач отримав позику в сумі 99000 грн. (арк.с.4).

Відповідно до вимог ч.2 ст.1047 ЦК України, обов`язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис боржника (позичальника).

Встановлено, що відповідач власноручно написав розписку та підписав її особисто.

Крім того, в силу передбаченого ст.545 ЦК України, загального правила на позикодавця, як кредитора, покладається обов`язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника).

Отже, якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов`язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця позивача по справі, свідчить про те, що боргове зобов`язання не припинено.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України у справі від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми боргу за договором позики у розмірі 99000 (дев`яносто дев`ять тисяч) гривень.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.

Згідно за ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Розрахунок 3% річних провадиться за загальним правилом, з наступного дня за днем прострочення зобов`язання, тобто з 05.03.2019 року, по день звернення позивача до суду, тобто до 24.07.2019 року.

Отже, 3% річних розраховуються з урахуванням боргу:

1) станом на 05.03.2019 року по 24.07.2019 року за боргом в сумі 99000 грн.

99000 грн. х 142 днів х 3 : 100 : 365 = 1155,45 грн.;

Тому, з урахуванням зазначеного розмір 3 % річних складає 1155 грн. 45 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В частині позивних вимог про стягнення нарахованого позивачем встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, суд приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивач просив стягнути 2088,16 грн. інфляційних втрат з березня 2019 року по червень 2019 року.

Інфляційні втрати є способом захисту майнових прав і інтересів кредитора, що полягає у відшкодуванні йому матеріальних втрат від знецінення коштів у результаті інфляційних процесів, і гарантують отримання компенсації від боржника за використання утримуваних ним грошових коштів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно даних статистики України, з березня 2019 року по липень 2019 року інфляційні втрати складали:

У березні 2019 року 100,94;

У квітні 2019 року 101,0;

У травні 2019 року 100,7;

У червні 2019 року 99,5;

У липні 2019 року 99,4.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Тобто, необхідно розраховувати інфляційні втрати в період з 05.03.2019 року по 24.07.2019 року включно.

Для розрахунку індексу інфляції судом застосована наступна формула:

сукупний індекс інфляції = ІІ 1(індекс інфляції за 1 місяць/100) х ІІ 2 (індекс інфляції за 2 місяць /100) х ……… ІІ (індекс інфляції за останній місяць / 100).

Сукупний індекс інфляції за період з 05.03.2019 року по 24.07.2019 року включно = (100,9:100) х (101,0:100) х (100,7:100) х (99,5:100) х (99,4:100) = 1,014

Сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції = 90 000 грн. х 1,014 = 91 260 грн.

Сума інфляції = (сума заборгованості з урахуванням індексі інфляції х процент інфляції) сума боргу.

Таким чином, сума інфляції складає = 91 260 грн. 90 000 грн. = 1 260 грн.

А отже, сума інфляційних втрат складає 1 260 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, усього з відповідача на користь позивача належить стягнути: 99000 сума боргу + 1155 грн. 45 коп. - 3% річних + 1 260 грн. інфляційні втрати, а разом 101 415 грн. 45 коп.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1014,15 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13,76-82,133,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за розпискою від 04.02.2019 року у розмірі 99000 (дев`яносто дев`ять тисяч) грн., інфляційні нарахування у розмірі 1260 (одна тисяча двісті шістдесят) грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1155 (одна тисяча сто п`ятдесят п`ять) грн. 45 (сорок п`ять) коп., а всього 101 415 (сто одна тисяча чотириста п`ятнадцять) грн. 45 (сорок п`ять) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1022 (одна тисяча чотирнадцять) грн. 15 (п`ятнадцять) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар