Провадження № 2/761/701/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Притули Н.Г.

при секретарях: Припутневич В.І., Грицик В.Л.,

за участі позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Підгородецької О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: Державний реєстратор Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Крицька Анна Іванівна, Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Державний реєстратор Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації Крицька А.І., Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва про стягнення коштів.

Під час слухання справи було замінено відповідача відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації на Шевченківську районну в м.Києві державну адміністрацію.

Ухвалою суду від 04.10.2018 року було замінено відповідача на Головне територіальне управління юстиції у м.Києві.

Крім того, в судовому засіданні, яке відбулось 04.10.2018 року було замінено третю особу УДКСУ у Шевченківському районі на ГУДКСУ у м. Києві.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь суму збитків в розмірі 20 000,00 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що 27.09.2015 року між позивачем та ПрАТ «Майстер-Брок» був укладений договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Консалтингова компанія «Універсал-Груп» (в подальшому перейменовано на «Черномор Текстиль»). Як зазначає позивач, за умовами Договору він зобов'язався передати свою частку в статутному капіталі ТОВ «Консалтингова компанія «Універсал-Груп», яка становила 100% та складала 2 000 000,00 грн. на користь ПрАТ «Майстер-Брок», а останнє зобов'язувалось сплатити позивачу відповідну суму грошових коштів.

Також серед обов'язків позивача, визначених у Договорі було передбачено підготувати документи, необхідні для державної реєстрації змін в установчих документах Товариства і провести таку реєстрацію протягом 7 робочих днів з моменту підписання Договору.

На виконання такого договору позивач звернувся до державного реєстратора, однак 06.10.2015 року отримав повідомлення про відмову у проведенні державної реєстрації.

Позивач вважав таку відмову протиправною та звернувся до суду. Постановою Окружного суду м.Києва від 13.07.2017 року справа №826/3499/16 позов було задоволено.

У зв'язку з невиконанням позивачем умов договору в частині проведення перереєстрації Товариства, ПрАТ «Майстер-Брок» направило позивачу вимогу про сплату штрафу в розмірі 20 000,00 грн. Позивач сплатив зазначений штраф на користь ПрАТ «Майстер-Брок». А тому оскільки державний реєстратор на момент вчинення незаконних дій перебувала в трудових відносинах з відповідачем, тому саме відповідач має нести відповідальність.

29 січня 2019 року до суду надійшов відзив на позовні вимоги в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що державний реєстратор у відповідності до чинного законодавства може здійснити реєстраційні дії протягом трьох днів, однак підписавши Договір 27.09.2015 року Позивач звернувся до реєстратора 05.10.2015 року, тобто за 1 день до закінчення строку, передбаченого договором. А тому Позивач повинен був передбачати, що у випадку здійснення державної реєстрації протягом трьох днів умови Договору будуть порушені з його вини. Для відшкодування шкоди потрібно наявність чотирьох елементів (протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вина). Докази, які позивач надав на підтвердження сплати штрафу не є належними доказами на підтвердження сплати штрафу за Договором який був підписаний позивачем.

12 лютого 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначає, що в жодному нормативному акті не передбачено обов'язок сторін зазначити в договорі саме ті строки вчинення реєстраційних дій, які визначені Законом.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві. Крім того представник зазначила, що у відповідності до чинного законодавства шкода, завдана особі з вини посадових і службових осіб органу, що здійснює державну реєстрацію, відшкодовується за рахунок держави і саме держава має бути відповідачем у цій справі. Матеріали справи не містять доказів, що Головне територіальне управління юстиції у м.Києві своїми діями чи бездіяльністю завдало матеріальну чи моральну шкоду позивачу. Постановою суду встановлено лише протиправність дій реєстратора, а не відповідача.

Треті особи в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, пояснення чи заперечення на позовні вимоги не надійшли.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього кодексу, тобто тягар доказування покладається на сторін цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вислухавши сторони, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 56 Конституції України визначає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як встановлено в судовому засіданні, 27.09.2015 року між ОСОБА_1 (далі - Продавець) та Приватним акціонерним товариством «Майстер Брок» (далі - Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «КК «Універсал Груп» за умовами якого Продавець передає Частку, що становить 100% у статутному капіталі ТОВ «Консалтингова компанія «Універсал-Груп» і складає 2 000 000,00 грн., а Покупець зобов'язується сплатити Продавцю грошові кошти за ціною й на умовах, зазначених у даному Договорі.

Крім того, сторони домовились та зазначили в п.1.2 Договору, що Продавець зобов'язується підготовити документи, необхідні для проведення державної реєстрації змін у установчих документах Товариства (зміна складу засновників, учасників юридичної особи; зміна найменування юридичної особи; зміна скороченого найменування юридичної особи; зміна місцезнаходження юридичної особи) і провести таку реєстрацію протягом семи робочих днів з моменту підписання даного Договору.

Крім того, у пункті 5.3 Договору сторони зазначили, що у випадку, якщо Продавець не своєчасно виконав свої обов'язки, передбачені п.1.2 Договору, він зобов'язаний сплатити штраф на користь Покупця у розмірі 20 000,00 грн. протягом двох календарних днів, що настають за днем порушення.

06.10.2015 року державний реєстратор Крицька А.І. повідомила про відмову в проведенні державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ «Консалтингова компанія «Універсал-Груп» так як протокол загальних зборів товариства суперечить ст.62 Закону України «Про господарські товариства» (директор не може бути одночасно головою загальних зборів учасників товариства).

ОСОБА_1 не погодився з даним повідомленням та від імені ТОВ "Чорномор Текстиль» звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом (справа №826/3499/16) та постановою суду від 13.07.2017 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорномор Текстиль» до державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби головного територіального управління юстиції у місті Києві Крицької А.І., відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування повідомлення про відмову у проведенні державної реєстрації від 06.10.2015, винесене державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби головного територіального управління юстиції у місті Києві Крицької А.І. визнано протиправними дії державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби головного територіального управління юстиції у місті Києві Крицької А.І. з відмови у проведенні державної реєстрації, оформленої повідомленням від 06.10.2015.

Постанова набрала законної сили.

З листа Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 10.09.2018 року вбачається, що Крицька А.І. перебувала у трудових відносинах з Головним територіальним управлінням юстиції у м.Києві з 29.12.2014 року по 06.04.2016 року.

Позивач звертаючись до суду з позов просив відшкодувати шкоду на підставі положень статті 1172 та 1173 ЦК України.

Частина 1 статті 1172 ЦК України передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Водночас згідно із ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2000 рік" та статті 25 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" (справа про відшкодування шкоди державою) від 3 жовтня 2001 року Справа N 1-36/2001 N 12-рп/2001 визначено, що Конституція України (254к/96-ВР) гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів (статті 56, 62).

Стаття 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначає, що суб'єктом державної реєстрації, зокрема є:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, нотаріуси, акредитовані суб'єкти - у разі державної реєстрації юридичних осіб (крім випадків, передбачених абзацами другим - четвертим цього пункту) та фізичних осіб - підприємців.

Акредитованим суб'єктом може бути юридична особа публічного права, у трудових відносинах з якою перебуває не менше ніж три державні реєстратори та яка до початку здійснення повноважень у сфері державної реєстрації уклала:

договір страхування цивільно-правової відповідальності з мінімальним розміром страхової суми у тисячу мінімальних розмірів заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року;

договір з іншим суб'єктом державної реєстрації та/або нотаріусом (у разі коли акредитований суб'єкт здійснює повноваження виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації).

Стаття 35 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачає, що суб'єкти державної реєстрації за порушення законодавства у сфері державної реєстрації несуть відповідальність у порядку, встановленому законом.

Шкода, заподіяна суб'єктами державної реєстрації, підлягає відшкодуванню на підставі судового рішення, що набрало законної сили, у встановленому законом порядку.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року N 440цс16.

Також з матеріалів справи вбачається, що 23.11.2015 року ПрАТ «Майстер-Брок» звернувся із претензією до ОСОБА_1 в якій в зв'язку з невиконанням п.1.2 Договору та на підставі п.5.3 Договору просили сплатити штраф у розмірі 20 000,00 грн. на рахунок ПрАТ «Майстер-Брок».

Позивач не погоджувався із сплатою штрафу так як відсутня його вина в порушенні власного зобов'язання.

Однак як зазначає позивач, він сплатив зазначений штраф та на підтвердження цього надав меморіальний ордер від 14.03.2016 року, виписку по рахунку за 14.03.2016 року та довідку від 13.09.2018 року на сплату суми 20 000,00 грн.

Проте суд не може взяти до уваги зазначені документи, як докази сплати штрафу за укладеним між сторонами Договором, так як в призначенні платежу зазначено: «Оплата штрафних санкцій по договору №12-П від 21.09.2015 року і претензії №2 від 09.03.2016 року. Без ПДВ».

Однак як вбачається між сторонами був укладений Договір без номеру та його дата укладення 27.09.2015 року, а не 21.09.2015 року. Крім того, претензії, які направлені ПрАТ «Майстер-Брок» на адресу позивача датовані 23.11.2015 року №234/11 та 15.02.2016 року №52/02, а не №2 від 09.03.2016 року як зазначено в банківських документах щодо сплати штрафу.

А тому суд позбавлений можливості зробити висновок, що штраф сплачений на виконання п.5.3 Договору від 27.09.2015 року.

Отже, так як в судовому засіданні не встановлено, що штраф сплачено на виконання п.5.3 Договору від 27.09.2015 року, як зазначав позивач в позовній заяві, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: Державний реєстратор Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Крицька Анна Іванівна, Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення збитків-в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 11 березня 2019 року

Суддя: Н.Г.Притула