Ухвала

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 201/473/17-ц

провадження № 61-25256св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д.Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представники позивача: ОСОБА_11, ОСОБА_3 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник відповідача - Роїк Олена Олександрівна,

треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

представник Національного банку України - Пріцак Іван Євгенійович,

представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Гуленко Юрій Миколайович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року у складі судді Антонюка О. А. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Каратаєвої Л. О., Пищиди М. М., касаційну скаргу Національного банку України на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про розірвання договорів депозитних вкладів, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано договори, укладені між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 : від 03 березня 2014 року, від 21 квітня 2015 року, від 08 червня 2016 року, від 30 червня 2016 року, від 06 липня 2016 року, від 02 серпня 2016 року, від 03 серпня 2016 року, від 31 серпня 2016 року, від 29 вересня 2016 року, від 28 жовтня 2016 року, від 30 жовтня 2016 року, від 31 жовтня 2016 року і від 18 листопада 2016 року.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 всього 15 659 664,4 дол. США, 844 818,69 Євро, 30 433 112 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 8 640 грн.

Судові витрати стосовно вимог про стягнення моральної шкоди віднесено за рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що меморіальні ордери, на підставі яких було здійснено списання ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів з рахунків позивача, оформлені на паперових носіях відповідачем, ініціатором списання теж був ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі власного наказу від 21 грудня 2016 року № 44. У той час, як за статтею 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження розпорядження зобов`язаннями банку перед пов`язаними особами надано виключно Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та за таких обставин не могли бути передані банку. У вказаному наказі відсутнє посилання про здійснення списання коштів з рахунків клієнтів на підставі договорів про придбання акцій, що укладались уповноваженими представниками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від імені пов`язаних осіб та від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно з повноваженнями за статтею 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відсутнє посилання на договір про придбання акцій у меморіальних ордерах.

Суд послався на те, що відсутність списання коштів з рахунків позивача за договором про придбання від її імені акцій також підтверджено значними розходженнями фактично списаних сум та сум, на яку були придбані акції додаткової емісії банку. У вказаному наказі, меморіальних ордерах, виписках за рахунками також відсутнє посилання на здійснення списання коштів на підставі статті 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд також зазначив, що були відсутні підстави вважати ОСОБА_1 пов`язаною з ПАТ КБ «ПриватБанк» особою згідно з рішенням Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 105, яким вона була визнана такою за ознакою пункту 529, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не були внесені відповідні зміни до власного обліку пов`язаних з банком осіб після отримання 14 грудня 2016 року цього рішення Національного банку України протягом 14-21 грудня 2016 року, а 22 грудня 2016 року пов`язані з банком особи змінились у зв`язку зі зміною акціонерів та керівництва банку.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що позивач не є членом сім`ї акціонера та члена наглядової ради ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_12 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу. Роздруківки виписок за рахунками позивача також не свідчать, що через неї проводились операції в інтересах осіб, зазначених у частині першій статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відсутній вплив під час проведення операцій осіб, зазначених у цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини. Відповідачем та третіми особами доказів зворотного не надано.

Суд вказав, що абзац 7 частини шостої статті 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачено право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпоряджатись необтяженими грошовими зобов`язаннями банку перед пов`язаними особами, а також необтяженими грошовими зобов`язаннями перед фізичними і юридичними особами, що не пов`язані з банком - суперечить статті 41 Конституції України і не міг бути застосований, оскільки постановою від 18 грудня 2016 року № 961 Кабінетом Міністрів України було визначено відчуження пакету акцій банку за одну гривню, суд вважав наявними обставини безоплатного вилучення майна позивача державою, що є тотожним конфіскації майна та могло бути за статтею 41 Конституції України застосовано виключно на підставі судового рішення.

Суд також дійшов висновку про порушення статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 321, 353 ЦК України, вважав нікчемним договір про придбання акцій, укладений від імені позивача Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з підстав частини першої статті 228 ЦК України, оскільки цей договір порушує публічний порядок, спрямований на порушення конституційних прав і свобод позивача, мало місце незаконне заволодіння майном позивача і порушення конституційної гарантії права власності. З цих підстав суд також дійшов висновку про наявність помилкового переказу коштів з рахунків позивача, оскільки кошти ПАТ КБ «ПриватБанк» були списані неправомірно.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 7 680 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2018 рокуапеляційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» та Національного банку України залишено без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив й оцінив обставини справи та надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги у частині розірвання договорів депозитних вкладів та стягнення збитків.

Апеляційний суд погодився, що оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно зі статтею 1073 ЦК України, статті 32.3.2. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» не виконав вимоги позивача про зарахування на рахунки помилково списаних коштів, то наявні підстави у зв`язку з порушенням зобов`язань для розірвання спірних договорів та стягнення коштів за статтями 611, 1058 ЦК України, частиною другою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, Національний банк України, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що судові рішення є помилковими, оскільки відсутні підстави для висновків про нікчемність договору про придбання акцій, укладеного від імені позивача, з підстав статті 228 ЦК України, так як відсутні винні дії при його укладенні, посадові особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб діяли в межах повноважень та статті 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Посилання судів на порушення статті 41 Конституції України та статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є хибним, оскільки банк діяв у рамках законодавства, а держава за плату придбала акції у позивача, тобто це не було конфіскацією.

Вказує, що апеляційний суд безпідставно витребував докази по справі після відмови представнику позивача у їх долученні.

Касаційна скарга Національного банку Українимотивована тим, що факт пов`язаності позивача з банком підтверджується рішенням Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 105, яке є чинним та не оскаржувалось позивачем у порядку адміністративного судочинства. Висновки судів з цього приводу є незаконними, оскільки не входять до цивільної юрисдикції. Питання про визнання позивача пов`язаною з банком особою, а також законність рішення комісії Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 105 не було предметом спору у будь-якій справі та відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Вважає, що списання коштів з рахунків позивача здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства, статті 1071 ЦК України, статті 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є пріоритетним, оскільки позивач рішенням Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 105 була визнана пов`язаною з банком особою.

Вказує, що у порушення статті 31 ЦПК України 2004 року позивач одночасно змінила і підстави і предмет позову.

Згідно з пунктом 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року справу № 826/20221/16 за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «ПриватБанк» Соловйової Наталії Анатоліївни, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «ПриватБанк» Шевченка Андрія Миколайовича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «ПриватБанк» Славкіної Марини Анатоліївни, ПАТ КБ «ПриватБанк», Міністерства фінансів України, публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про визнання протиправними та скасування рішень, поворот їх виконання передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

При цьому Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 серпня 2019 року справу № 826/13813/17, в якій скасовано повністю рішення Комісії з питання визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 105, яке є предметом розгляду і у справі, яка переглядається, зупинив провадження у справ до розгляду Великою Палатою Верховного Суду наведеної вище справи.

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 826/20221/16.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 201/473/17-ц (провадження № 61-25256св18) за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про розірвання договорів депозитних вкладів, відшкодування збитків та моральної шкоди до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 826/20221/16 за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» Соловйової Наталії Анатоліївни, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» Шевченка Андрія Миколайовича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» Славкіної Марини Анатоліївни, публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Міністерства фінансів України, публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про визнання протиправними та скасування рішень, поворот їх виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк