справа № 278/136/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Журиної А.В., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 гривень, щомісячно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, хоча в змозі це робити.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього.

Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

Сторони перебувають у зареєстрованому 13.05.2000 року виконавчим комітетом Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

На даний час сторони проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки.

Поданим відзивом на позовну заяву відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На обґрунтування відзиву вказав, що позивачем не надано жодних доказів про отримання відповідачем значних доходів, а також про відсутність доказів про те, що позивач отримує невеликі доходи.

Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства України, враховуючи той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільної з позивачем дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Суд вважає, що заявлений розмір аліментів в розмірі 2 500 гривень, що є більшим за встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, необґрунтований, недоведений позивачем та має бути зменшений.

Водночас, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення на її користь з відповідача 400,00 гривень, як вказує, понесених судових витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного.

За змістом ст. 133 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом.

На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В свою чергу, позивачем надано суду документи, яких, на думку суду, недостатньо для підтвердження факту понесення заявником витрат на правову допомогу, зокрема і у заявленому розмірі.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 768, 40 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, вул. І. Франка, 7, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (с. Левків Житомирського району Житомирської області, вул. Шевченка, 30, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання спільної малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, у твердій грошовій сумі 1 300 (одна тисяча триста) гривень, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 15.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати за розгляд даної справи у сумі 768, 40 гривні.

Складення повного рішення відповідає даті його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян