Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 748/1513/16-ц

провадження № 61-31348св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

представник відповідача - Мальцева Анастасія Владленівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі судді Кухти В. О. від 05 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області у складі колегії суддів: Шарапової О. Л., Бечка Є. М., Євстафіївни О. К. від 28 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») про стягнення надмірно сплачених коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 03 липня 2012 року між ним та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 500287387, згідно умов якого він отримав кредит у розмірі 120 000 грн зі сплатою 25% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 04 липня 2017 року.

03 серпня 2015 року позивач в повному обсязі погасив кредит, але відповідач ухиляється від проведення звірки рахунків, у зв'язку із чим сума переплати склала 3 819,69 грн, яку позивач просив стягнути з банку на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені кошти в сумі 3 819,69 грн.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт переплати платежів за кредитним договором від 03 липня 2012 року № 500287387, які підлягають стягненню з банку у судовому порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 28 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» відхилено, заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ «Альфа-Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не з`ясували всіх фактичних обставин справи; не врахували, що наданий позивачем розрахунок здійснених платежів за кредитним договором від 03 липня 2012 року № 500287387 є некоректним, оскільки не містить даних щодо сплати позивачем комісії згідно з пунктом 2.8. договору, а розподіл коштів йде лише на тіло кредиту та проценти за користування кредитним коштами. У зв'язку із тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, він був позбавлений можливості надати докази на спростування наданого позивачем розрахунку, здійснених ним платежів.

Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу, у яких, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 748/1513/16-ц з Чернігівського районного суду Чернігівської області. Відмовлено ПАТ «Альфа-Банк» у задоволенні клопотання про зупинення виконання заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2016 року.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указану справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 03 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 500287387, згідно умов якого позивач отримав кредит у розмірі 120 000 грн зі сплатою 25% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 04 липня 2017 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку та копій квитанцій 03 серпня 2015 року позичальник здійснив погашення кредиту з урахуванням відсотків за користування кредитними коштами в сумі 157 414,25 грн.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Установивши, що позивач сплатив відповідачу кошти за кредитом у більшому розмірі, ніж передбачено умовами договору, натомість банк не повернув надмірно сплачені позичальником кошти, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про стягнення з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 3 819,69 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості та здійснених ним платежів відповідачем належними та допустимими доказами не спростований.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, щодо неналежного повідомлення відповідача про час та дату розгляду справи, у зв`язку із чим останній не мав змоги надати власний розрахунок заборгованості, є неспроможними, оскільки відповідно до поштового повідомлення про вручення ПАТ «Альфа-Банк» було повідомлено про розгляд справи в апеляційному суді 28 березня 2017 року.

Помилкове посилання суду на приписи статті 1212 ЦК України не призвело до неправильних висновків у справі та не спростовує правильного по суті і зміст ухваленого цим судом рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Оскільки оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун