Справа № 412/7664/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Вєдєрникової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове Луганської області питання про відновлення втраченого судового провадження у справі № 412/7664/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

Встановив:

До Сватівського районного суду Луганської області звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» із заявою про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 412/7664/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 07 лютого 2019 року було ініційовано питання щодо відновлення втраченого судового провадження у справі № 412/7664/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа можливе лише після вирішення питання про відновлення втраченого провадження.

Учасники справи, а саме представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» та ОСОБА_1 в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що зібраних матеріалів достатньо для відновлення втраченого провадження в частині рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 17 січня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 17 січня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» було задоволено; вирішено питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 21724,08 грн.(двадцять одна тисяча сімсот двадцять чотири гривні 08 коп.) та сплачений судовий збір в сумі 229,40 (двісті двадцять девять гривень 40 коп.) (а.с.7-9).

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Зі статті 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги, зокрема, документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Розгляд заяви про відновлення втраченого судового провадження здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом, протягом тридцяти днів з дня надходження заяви до суду.

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку на його думку необхідно відновити.

ОСОБА_2 Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-524/0/4-15 від 02.04.2015 р. судам надано розяснення, що у разі якщо є необхідність у вирішенні процесуальних питань, які виникають після ухвалення судового рішення у справі, матеріали якої не передано до суду відповідно до встановленої підсудності, зазначені питання можуть бути вирішені шляхом застосування механізму відновлення втраченого провадження в порядку, передбаченому Розділом ІХ ЦПК.

Судом встановлено, що в зібраних матеріалах міститься копія рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що є належним та достатнім доказом для відновлення втраченого провадження по вказаній цивільній справі в частині судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 488-495 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Відновити частково втрачене судове провадження по цивільній справі № 412/7664/13-ц Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 17 січня 2017 року, а саме:

17.01.2014 Справа№412/7664/13-ц

Провадження № 2/412/71/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 січня 2014 року м. Краснодон

Краснодонський міськрайонний суд Луганської області у складі: головуючого судді: Смирнова В.В., при секретарі Чукавовій А.О., розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Краснодона цивільну справу за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 03.08.2008 року з відповідачем по справі ОСОБА_1 був укладений договір № Ск-1297-026281/8-2008, у відповідності до якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок з оформленням платіжної картки та надав споживчий кредит у розмірі 13 527,16 грн. за умови його повернення у строк до 30.08.2010 року, своєчасної сплати частини суми заборгованості та усіх передбачених договором платежів. Однак, відповідачем умови договору належно не виконувалися, в результаті чого станом на 19.08.2013 року виникла заборгованість в розмірі 63 676,35 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує. У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору в розмірі 63 676,35 грн. та судовий збір у розмірі 636,76 грн.

Від представника позивача ПАТ «Родовід Банк» надійшла письмова заява, в якій він на позовних вимогах наполягав, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином в порядку частини 5 ст. 74 ЦПК України, про що у справі є відповідні докази, про причини неявки суду не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило.

Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.

17 січня 2014 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Перевіривши письмові матеріали справи, суд встановив насутупні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 03.08.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Родовід Банк» (установчі документи а.с. 22-31) та ОСОБА_1 був укладений договір № Ск-1297-026281/8-2008, у відповідності до якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок з оформленням платіжної картки та надав споживчий кредит у розмірі 13 527,16 грн. за умови його повернення у строк до 30.08.2010 року (а.с. 14-19).

Пунктами 1.1.5, 2.14, 4.1.23 був встановлений обовязок відповідача сплачувати 0,1 % річних, 2,7 % від суми кредиту за встановленим графіком за обслуговування споживчого кредиту; пеню 1,0 % у разі прострочення платежів.

Отримання відповідачем платіжної картки підтверджується розпискою (а.с. 17 зворотній бік).

Через порушення ОСОБА_1 взятого на себе зобов'язання станом на 19.08.2013 року виникла заборгованість в розмірі 63 676,35 грн., яка складається з: простроченого кредиту 5254,10 грн., прострочених процентів 9,32 грн.; простроченої плати за обслуговування кредиту 7669,83 грн.; пені за: прострочення кредиту 19 177,47 грн., прострочення процентів 34,02 грн., прострочення плати за обслуговування кредиту 27 994,88 грн.; 3% річних за: прострочення кредиту 658,96 грн., прострочення процентів 1,04 грн., прострочення плати за обслуговування кредиту 856,65 грн.; інфляційних витрат за: прострочення кредиту 947,22 грн., прострочення процентів 1,32 грн., прострочення плати за обслуговування кредиту 1071,54 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та випискою з особового рахунку (а.с. 5-13).

За правилами ст. ст. 525 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

ОСОБА_2 з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, тобто повернення всієї суми кредиту.

У відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, судом встановлено, що між сторонами дійсно існують договірні кредитні відносини; відповідач належно не виконала взяті на себе зобовязання за кредитним договором; заборгованість, яка становить предмет позову, утворилася у результаті неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання за кредитним договором.

При цьому суд ураховує, що відповідач не скористалася правами, передбаченими ст. ст. 27, 30 ЦПК України, не виконала обовязок, встановлений ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не зявившись у судові засідання та не надавши жодних доказів у підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором станом на час розгляду справи, хоча була повідомлена про розгляд даної справи належним чином в порядку частини 5 ст. 74 ЦПК України, про що у справі є відповідні докази.

За таких обставин, розглянувши дану справу в порядку ч. 1 ст. 11 ЦПК України у межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що під час розгляду справи встановлено, що вищезазначена заборгованість утворилася у результаті неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання за кредитним договором, та те, що законом встановлено право позивача вимагати повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у разі неналежного виконання відповідачем умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору, яка складається з: простроченого кредиту 5254,10 грн., прострочених процентів 9,32 грн.; простроченої плати за обслуговування кредиту 7669,83 грн.; 3% річних за: прострочення кредиту 658,96 грн., прострочення процентів 1,04 грн., прострочення плати за обслуговування кредиту 856,65 грн.;

інфляційних витрат за: прострочення кредиту 947,22 грн., прострочення процентів 1,32 грн., прострочення плати за обслуговування кредиту 1071,54 грн.

Розглянувши заявлені вимоги в частині стягнення пені за: прострочення кредиту 19 177,47 грн., прострочення процентів 34,02 грн., прострочення плати за обслуговування кредиту 27 994,88 грн., що разом складає 47 206,37 грн., суд встановив наступне.

Відповідно до Закону України „Про захист прав споживачів від 12 травня 1991 року 1023ХІІ з наступними змінами споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника; споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

ОСОБА_2 з частиною першою статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Цивільним кодексом також передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина друга статті 551 Кодексу). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Кодексу).

Таким чином, правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення Кодексу про зобовязання та договір, так і приписи його частини другої статті 627 щодо необхідності врахування вимог законодавства про захист прав споживачів.

Положеннями частин першої, другої статті 18 Закону України „Про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Законом України „Про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

В своєму Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22 листопада 1996 року № 543/96ВР з наступними змінами Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обовязку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, повязаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобовязань позичальниками фізичними особами.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожень день прострочення виконання.

Із розрахунків розміру пені, предявленої позивачем до стягнення, вбачається, що пеня розрахована за весь період прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що судом може бути самостійно зменшений розмір неустойки, який предявляється до стягнення, при наявності для цього певних підстав.

При визначенні розміру пені, яка має бути стягнута з відповідача за неналежне виконання зобовязання, суд враховує, що розмір нарахованої позивачем пені (47 206,37 грн.) значно перевищує розмір заборгованості за кредитом (5254,10 грн). Також суд приймає до уваги, що позивачем тривалий час не здійснювались заходи щодо витребування з відповідача заборгованості за кредитним договором, сума пені нарахована за весь період прострочення грошового зобовязання. Оцінивши в сукупності всі обставини, які мають значення для розгляду справи по суті, враховуючи відсутність у позові посилань на реальні збитки, понесені позивачем через невиконання відповідачем грошового зобовязання в обгрунтування розміру пені, суд вважає можливим зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 5254,10 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 21 724,08 грн., яка складається з: простроченого кредиту 5254,10 грн., прострочених процентів 9,32 грн.; простроченої плати за обслуговування кредиту 7669,83 грн.; пені за: прострочення кредиту, прострочення процентів, прострочення плати за обслуговування кредиту у розмірі 5254,10 грн., 3% річних за: прострочення кредиту 658,96 грн., прострочення процентів 1,04 грн., прострочення плати за обслуговування кредиту 856,65 грн.; інфляційних витрат за: прострочення кредиту 947,22 грн., прострочення процентів 1,32 грн., прострочення плати за обслуговування кредиту 1071,54 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За приписами ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, за подання до суду позовних заяв майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подається до суду відповідна заява.

Таким чином, оскільки судовий збір у данному випадку не може бути менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому була подана до суду дана заява, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 525 - 527, 530, 551, 549, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 5 - 15, 60, 61, 74, 79, 88, 174, 169, 209, 212 215, 224-227 ЦПК України, Законом України „Про захист прав споживачів, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, Рішенням Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22 листопада 1996 року № 543/96ВР, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ «Родовід Банк» (91031, м. Луганськ, вул. Оборонна, 10/59, , п/р 2909762 в АТ «Родовід Банк», МФО 321712 ІПН) заборгованість у розмірі 21 724,08 грн. (двадцять одна тисяча сімсот двадцять чотири гривні 08 коп.) грн., яка складається з: простроченого кредиту 5254,10 грн., прострочених процентів 9,32 грн.; простроченої плати за обслуговування кредиту 7669,83 грн.; пені за: прострочення кредиту, прострочення процентів, прострочення плати за обслуговування кредиту у розмірі 5254,10 грн., 3% річних за: прострочення кредиту 658,96 грн., прострочення процентів 1,04 грн., прострочення плати за обслуговування кредиту 856,65 грн.; інфляційних витрат за: прострочення кредиту 947,22 грн., прострочення процентів 1,32 грн., прострочення плати за обслуговування кредиту 1071,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ «Родовід Банк» (91031, м. Луганськ, вул. Оборонна, 10/59, , п/р 2909762 в АТ «Родовід Банк», МФО 321712) судовий збір в розмірі 229,40 (двісті двадцять девять гривень 40 коп.) грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На заочне рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Луганської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, через Краснодонський міськрайонний суд.

Головуючий: В.В. Смирнов

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, передбачених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_4