Справа № 236/4273/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" жовтня 2019 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, Саржевська І.В., перевіривши матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Кашуба Наталі Олександрівни до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Р.В. про визнання права власності на квариру,

ВСТАНОВИЛА:

21.10.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Кашуба Наталі Олександрівни до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Р.В. про визнання права власності на квариру внаслідок відсутності запису про державну реєстрацію права власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі суддя перевіряє відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту.

Суддя розглянувши дану заяву приходить до висновку, що її необхідно залишити без руху, оскільки не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Так, у позовній заяві представник позивача зазначила відповідачем Лиманську міську раду Донецької області, але представником не обґрунтовано залучення до участі у справі зазначеного відповідача, оскільки зі змісту позовної заяви та доданих документів вбачається місце знаходження спірного майна у АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Донецької міської ради(юридична адреса: 84333, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Транспортна, будинок 2).

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Таким чином представнику позивача слід визначитися з відповідачем по справі.

Крім того, позовна заява представником позивача подана з порушенням п.4 ст.177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не доданий оригінал квитанції про сплату судового збору, який має бути сплачений відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", яким визначені розміри ставок судового збору відповідно до ціни позову, яка підтверджена доказами на час звернення до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року "Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності" вартість спірного майна визначається за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Разом з тим, механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358.

У відповідності до п. п. 1 п. 1 вказаної вище постанови базою оцінки для визначення оціночної вартості для передбачених Податковим кодексом України цілей (далі - оціночна вартість) є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно вимог даної Постанови, визначення оціночної вартості здійснюється: суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, які відповідають вимогам, установленим Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", і мають сертифікат суб`єкта оціночної діяльності за напрямом та спеціалізацією, що відповідають об`єкту оцінки.

Відсутність будь-яких документів, які б підтверджували реальну (дійсну) вартість робить неможливим відкрити провадження у справі, оскільки неможливо визначити дійсну та необхідну до сплати позивачем суму судового збору.

Крім того, представником позивача не зазначені докази на підтвердження викладених в позові обставин, зокрема, на підтвердження звернення до приватного нотаріуса, який є третьою стороною по справі, щодо здійснення нотаріальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175, 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає за необхідне залишити дану позовну заяву без руху та надати позивачу строк для виправлення недоліків, у тому числі сплати суму судового збору з урахуванням відповідної суми ціну позову та у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суддя також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuzv. Poland" № 28249/95).

Керуючись ст.ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Кашуба Наталі Олександрівни до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Р.В. про визнання права власності на квартиру- залишити без руху та надати представнику позивача строк для усунення зазначених в мотивувальній частині недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -