Справа № 536/342/19
30 вересня 2019 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі :
Головуючого судді - Колотієвського О.О.,
при секретарі - Курбановій В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 законного представника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення,-
У березні 2019 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 та в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 законного представника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.
Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_9 .
Після смерті батька ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_2 успадкували житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 .
У вказаному будинку зареєстровані всі відповідачі, але фактично проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Таким чином, порушені їх права як власників спірного житла підлягають захисту, шляхом виселення відповідачів з цього житла.
На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:
- визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_8 такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та виселити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 з вказаного будинку.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без її участі.
Відповідачі ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 законний представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою останнього місця реєстрації. Заяв про розгляд справи за їх присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кременчуцької РДА в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без їх участі.
Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_9 .
Після смерті батька ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_2 успадкували житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 138095450 від 18.09.2018 року.
У вказаному будинку зареєстровані всі відповідачі, але фактично проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 315 від 05.03.2019 року та актом обстеження проживання від 05 березня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не проживають за вказаною адресою більше двох років.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Таким чином, порушені права позивачі як власників спірного житла підлягають захисту, шляхом виселення відповідачів з цього житла.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні
Керуючись Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 ст. 1 про захист власності - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. ч. 1 ст. 71 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1, п.п.1, 5 ч.3, ч.4 ст. 71 цього ж Кодексу.
Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Стаття 72 ЖК України встановлює, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про визнання відповідачатаким, що втратив право користування жилим приміщенням та виселення є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі за місцем реєстрації фактично не проживають більше 6 років, обов`язків щодо утримання житла - не виконують, наміру проживати у вищевказаному помешканні не виявили.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 287, 352 ЦПК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 законного представника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_8 такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та виселити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 з вказаного будинку.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. О. Колотієвський