УХВАЛА

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 214/1635/17

провадження № 61-18653ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2019 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2019 року, в якій просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум у розмірі 1921 грн.

З копії постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів, ціна позову за яким в загальному обсязі становила 107 240,60 грн та яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З цього приводу скаржник зазначає, що справа є важливою для неї, оскільки суд апеляційної інстанції в свавільній формі порушив принцип змагальності сторін в судовому процесі, не повідомивши про розгляд справи ні відповідача, ні її представників. Крім того, з огляду на майновий стан відповідача розмір суми грошових коштів, які підлягають стягненню на користь позивача за рішенням суду, є занадто обтяжливим, а відтак на думку ОСОБА_1 судове рішення у даній малозначній справі підлягає перегляду в касаційному порядку.

Верховний Суд зазначає, що такі посилання ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки суд апеляційної інстанції розглядав справу в порядку спрощеного позовного провадження, встановленому статтею 369 ЦПК України, про що зазначив у вступній частині своєї постанови. За змістом даної статті апеляційні скарги розглядаються без повідомлення учасників справи про дату та час судового розгляду, а відтак посилання скаржника на те, що суд апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження свавільно обмежив її у праві на участь в розгляді справи є неспроможними, оскільки розгляд справи проводився відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства. Посилання ОСОБА_1 на надлишкову обтяжливість суми, яка підлягала стягненню на користь позивача за судовим рішенням, не приймаються до уваги, тому що така обставина не свідчить про винятковість справи для учасника, а зводиться фактично до небажання виконувати рішення суду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи вищенаведене, скаржник подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, а відтак у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш