Справа №265/6624/19
Провадження №2/265/1834/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання Красноухова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

21 жовтня 2019 року позивачка звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком в свідоцтві про народження якої записаний відповідач. Неповнолітня дочка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку та доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивачка частково підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку та доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач в судовому засіданні просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, та ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі в твердій грошовій сумі, а саме 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначив, що він не працює, від іншого шлюбу має доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час навчається на стоматологічному факультеті національного медичного університету на 2 курсі за контрактом, та на навчання якої він добровільно сплачує грошові кошти. Не заперечував, що до серпня 2019 року включно добровільно сплачував відповідачці аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2019 року припинив сплачувати аліменти на її утримання, в зв`язку з непорозумінням з колишньою дружиною щодо його участі у вихованні дочки,

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.6 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14 грудня 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №1119, в графі «батьки» зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 29.05.2018 року, виданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Маріупольської міської ради, неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з позивачкою.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ч.1 та ч.2 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При ухиленні батьків від обов`язку утримувати дитину, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до поточної редакції частини першої статті 184 СК України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі виключно за заявою одержувача.

Отже, відповідно до діючого законодавства, саме той із батьків, разом з ким проживає дитина і визначає спосіб виконання іншим, обов`язок утримувати дитину, у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі.

Позивач же звертаючись до суду з позов наполягала на стягненні аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки у частці від доходу її батька.

З огляду на викладене підстав для застосування положень ст. 184 СК України, не має, а відтак вимоги відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у твердій грошовій сумі, є необґрунтованими.

Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 490/4522/16-ц.

Щодо визначення розміру аліментів, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від його доходу, він є особою працездатного віку, має повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається за контрактом. Проте будь-яких доказів щодо розміру та періодичності сплати відповідачем коштів на навчання повнолітньої доньки суду не надано.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, керуючись принципом справедливості та розумності, з урахуванням потреб неповнолітньої дитини та можливостей відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Одночасно суд зазначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. (ст. 192 СК України).

Аналізуючи вищенаведені норми закону, у сукупності з даними обставинами справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 , знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі ст. ст. 141, 258,259,263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 24 жовтня 2019 року.

Суддя: І.М. Міхєєва