Справа № 373/2062/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав - Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.

за участі секретаря судових засідань Домантович О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 373/2062/17за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

представник позивача ОСОБА_4 ,

представник відповідача ОСОБА_2 . ОСОБА_5 ,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом і просить, з врахуванням уточнених позовних вимог, стягнути із відповідача ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номер НОМЕР_1 , в розмірі 57036 грн. 31 коп. та моральну шкоду в розмірі 7000 грн. Також просить стягнути із відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» 3678 грн. 81 коп.

Посилається на те, що 02 грудня 2014 року близько 16 год. 40 хв. третя особа ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_2 , без відповідного доручення чи іншої правової підстави на керування транспортним засобом, по вул. Підварській в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, в порушення п.п.12.1, 12.3 ПДР України, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не впоралася з керування, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення із автомобілем марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номер НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку, під керуванням позивача. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Власником транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_3 , є її чоловік ОСОБА_2 Вважає, що йому заподіяна матеріальна та моральна шкода, яку має відшкодувати відповідач, як власник транспортного засобу. Поскільки страхове відшкодування не покриває витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, то просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду в розмірі 57036 грн. 31 коп. Крім того, просить стягнути із відповідача моральну шкоду в розмірі 7000 грн., посилаючись на глибину моральних страждань, тривалий час для відновлення пошкодженого майна, ту обставину, що на протязі трьох років він не має можливості користуватися автомобілем та отримати страхове відшкодування.

14 грудня 2017 року відкрито провадження по даній цивільній справі (а.с.18).

23 березня 2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, відповідно до якого він позовні вимоги не визнає. Вважає, що його цивільна відповідальність, як власника транспортного засобу, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», яке і має бути відповідачем по справі. Дана страхова компанія визначила розмір відшкодування і перерахувала більшу його частину на рахунок позивача. Позивачем пред`явлено позовну вимогу про стягнення вартості відновлювального ремонту, однак ним не здійснено перерахування даної суми на рахунок ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна». Сума відновлювального ремонту не відповідає його дійсній вартості, на що вказує доданий ним рахунок на оплату замовлення № 17 від 16 березня 2018 року (а.с.23-25).

27 березня 2018 року до суду надійшло клопотання представника третьої особи, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про приєднання до матеріалів справи копії заяви ОСОБА_1 про страхове відшкодування; копії звіту № 297/15 від 26 квітня 2016 року оцінювача Ковтун В.І. ; копії страхового акту № 15836Р/40/15 від 10 вересня 2015 року; копії страхового акту № 6738Р/40/16 від 25 квітня 2016 року та розрахунок страхового відшкодування; копію листа АТ «СГ «ТАС» до ОСОБА_1 № 02361 від 25 квітня 2016 року; копію платіжного доручення № 63460 від 11 вересня 2015 року; копію платіжного доручення № 88453 від 25 квітня 2016 року. Крім того, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з посиланням на те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача. Наданий позивачем рахунок СТО є попереднім оціночним документом, який відображає можливу вартість ремонту. Позивачем не надано доказів оплати фактичної вартості ремонту (а.с.28-50).

11 квітня 2018 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої він просить позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що страхова компанія відшкодувала йому частково шкоду в розмірі 27361 грн. 24 коп. шляхом перерахування на рахунок ремонтної організації ТОВ «Атлант-М Дніпроська набережна». Поскільки страхове відшкодування було визначено невірно, страховою компанією було проведено додатковий розрахунок суми страхового відшкодування у розмірі 3678 грн. 81 коп., яка йому виплачена не була. Спростовує посилання відповідача про неналежного відповідача посиланням на ту обставину, що, якщо сума страхового відшкодування не покриває вартість заподіяної шкоди, різницю має виплатити відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки.

03 жовтня 2018 року до суду надійшла заява позивача про залучення співвідповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС». Також просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номер НОМЕР_1 , в розмірі 64036 грн. 31 коп. та моральну шкоду в розмірі 7000 грн., із відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» - 3678 грн. 81 коп. (а.с.69).

Ухвалою від 16 листопада 2018 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (а.с.73).

11 грудня 2018 року до суду від представника відповідача, ПрАТ «Страхова група «ТАС», надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої він просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на те, що сума страхового відшкодування виплачена позивачу у повному обсязі. Позовні вимоги суперечать ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поскільки розрахунок ремонтних робіт проведений без врахування зносу автомобіля. Тому вимоги позивача задоволенню не підлягають, тому що не підтверджені належними та допустимими доказами (а.с.77-102).

Ухвалою від 11 грудня 2018 року по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, проведення якої було доручене експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.106).

24 квітня 2019 року провадження по справі було поновлено (а.с.125).

28 травня 2019 року по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, проведення якої було доручене експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.135).

Ухвалою від 23 вересня 2019 року було поновлено провадження по даній цивільній справі (а.с.173).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Просили стягнути з відповідача ОСОБА_2 57036грн. 31 коп. вартості відновлювального ремонту та моральну шкоду в розмірі 7000 грн, та з відповідача ПрАТ «СК «ТАС» 3678 грн. 81 коп. недоплаченої суми страхового відшкодування.

В судових дебатах представник позивача ОСОБА_4 . просив стягнути вартість відновлювального ремонту лише із відповідача ПрАТ «СК «ТАС», а моральну шкоду в розмірі 7000 грн. із відповідача ОСОБА_2 , чим фактично змінив підстави позову та розміри позовних вимог до конкретних відповідачів.

Разом з тим, будь-яких заяв в порядку та строки, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 49 ЦПК України, чи навіть у відповідності до ст. 31 ЦПК України 2004 р., не подавав. Тому суд розглядає позов в межах заявлених вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 57036 грн. 31 коп. вартості відновлювального ремонту та моральної шкоди в розмірі 7000 грн, та з відповідача ПрАТ «СК «ТАС» 3678 грн. 81 коп. недоплаченої шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення.

Представник відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. З подану відзиву вбачається, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки шкода за ДТП має відшкодовуватися страховою компанією.

Судом встановлено наступне.

02 грудня 2014 року близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_2 , по вул. Підварській в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, в порушення п.п.12.1, 12.3 ПДР України, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не впоралася з керування, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення із автомобілем марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номер НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку, під керуванням позивача. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.5).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с.4).

Відповідно до повідомлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» № 02361 від 25 квітня 2016 року, направленого на адресу позивача, матеріальний збиток, завданий автомобілю позивача даною дорожньо-транспортною пригодою становить 31040 грн. 05 коп., частина страхового відшкодування (27361 грн. 24 коп.) була виплачена згідно страхового акту № 15836Р/40/15 від 10 вересня 2015 року. Перерахування залишку суми (3678 грн. 81 коп.) буде здійснено на рахунок ТОВ «Атлант-М. Дніпровська набережна» (а.с.6, 47).

З копії платіжного доручення № 63460 від 11 вересня 2015 року вбачається, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» на рахунок ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» була здійснена виплата 27361 грн. 24 коп. страхового відшкодування ОСОБА_1 , згідно договору № АІ/6558627 від 21 червня 2014 року, на ремонт транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номер НОМЕР_1 (а.с.8, 48).

З копії платіжного доручення № 88453 від 25 квітня 2016 року вбачається, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» на рахунок ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» була здійснена виплата 3678 грн. 81 коп. страхового відшкодування ОСОБА_1 , згідно договору № АІ/6558627 від 21 червня 2014 року, на ремонт транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номер НОМЕР_1 (а.с. 49).

Відповідно до копії рахунку № С4240996 -4 від 20 червня 2017 року, зробленого ТОВ «Атлант-М. Дніпровська набережна», вартість відновлювального ремонту автомобіля моделі 1К10Е3, державний номер НОМЕР_1 , складає 91752 грн. 17 коп. (а.с.9-10).

З поданих представником страхової компанії копій документів вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариство «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування 13 серпня 2015 року (а.с.31).

Згідно Звіту № 297/15 про оцінку вартості майнової шкоди, виготовленому на замовлення ПАТ «СК «ТАС», вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 31040 грн. 05 коп.( а.с. 32-37).

10 вересня 2015 року був складений страховий акт № 15836Р/40/15 про виплату ТОВ «Атлант-М. Дніпровська набережна» страхового відшкодування згідно договору № АІ/6558627 від 21 червня 2014 року страхового відшкодування на суму 27361 грн. 24 коп. (а.с.44).

Відповідно до копії звіту № 297/15 від 25 квітня 2016 року вартість відновлювального ренту автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу, складає 31040 грн. 05 коп. (а.с.33-43).

25 квітня 2016 року був складений страхований акт № 6738Р/40/16 про виплату страхового відшкодування на суму 3678 грн. 81 коп. (а.с.45).

Страховою компанією на рахунок ТОВ «Атлант-М. Дніпровська набережна» 11 вересня 2015 року та 25 квітня 2016 року були перераховані кошти в розмірі 27361 грн. 24 коп. та 3678 грн. 81 коп. (а.с.48-49).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 17846/19-54 від 16 серпня 2019 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 в результаті пошкодження належного йому автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що мала місце 02 грудня 2014 року по вул. Підварській в м.Переяслав-Хмельницькому на дату проведення експертизи складає 43250 грн. 90 коп. (а.с.153-171).

Відповідно до Страхових актів від 10.09.2015 та 25.04.2016 ( а.с. 44-45), страхова сума по предмету страхування ОСОБА_2 цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_2 , становить 50000 гривень.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями глави 82 Цивільного кодексу України щодо порядку відшкодування шкоди, Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , суд дійшов висновку про необхідність їх застосування.

Відповідальність за завдання майнової шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку визначено ч.2 ст.1187 ЦК України. Відповідальність, у таких випадках, несе винна особа, яка є водієм автомобіля чи особа, яка керувала таким автомобілем і з вини такої сталася ДТП. У відповідності до п.2.2 Правил дорожнього руху України, якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди.

Крім того, згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

В даному випадку автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_2 , який був учасником дорожньо-транспортної пригоди, на відповідній правовій підставі керувала ОСОБА_3 , що підтверджується і постановою про притягнення її до адміністративної відповідальності ( а.с. 5), з якої вбачається, що останній повернуто посвідчення водія, та відсутністю будь-яких рішень про притягнення її за керування транспортним засобом в момент ДТП без відповідних документів.

Отже, з врахуванням положень ст. 1187, 395, 398 ЦК України, відповідальною за завдану майнову шкоду в даному випадку є ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована.

Порядок цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року.

Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як передбачено ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, суд звертає увагу на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, яким було відступлено від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Зокрема, Великою Палатою ВС зазначено наступне.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду погоджується з доводами відповідача, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на третю особу як страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.

Отже, право потерпілого в ДТП звертатися із вимогою про виплату шкоди безпосередньо до завдавача шкоди виникає у разі, якщо розмір завданої шкоди перевищує виплачений страховою компанією ліміт страхової суми.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» позивачеві ОСОБА_1 була виплачена сума страхового відшкодування двома платіжками на суму 27361 грн. 24 коп. та 3678 грн. 81 коп. Разом з тим, ліміт страхової суми становив 50000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу ч. 1 ст. 13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позов пред`явлено не до належного відповідача.

Відповідно до висновків, викладених у постанові колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року по справі № 280/119/16-ц, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 57036 грн. 31 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення із відповідача ПАТ «СК «ТАС» 3678 грн. 81 коп., то слід зазначити, що матеріали справи містять докази сплати такої суми на вказаний самим позивачем рахунок ТОВ «Атлант-М» Дніпровська Набережна ( а.с. 47, 49). Крім того, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначив, що йому на зараз не відомо, чи отримані дані кошти ТОВ «Атлант-М». За таких обставин позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди із відповідача ОСОБА_2 , слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Разом з тим, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Позивач просить стягнути моральну шкоду із відповідача ОСОБА_2 як власника транспортного засобу, при цьому обгрунтовує моральну шкоду стражданнями у зв`язку із пошкодженням належного йому майна та довготривалій неможливості користуватися ним.

Однак, суд дійшов висновку, що належною відповідальною особою за завдану майнову шкоду в даному випадку є ОСОБА_3 Доказів наявності в діяннях ОСОБА_2 будь-якої протиправності, що призвела до заподіяння шкоди майну ОСОБА_1 , не встановлено, тому суд дійшов висновку, що підстав стягувати із ОСОБА_2 моральну шкоду немає. Тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

За таких обставин, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, зважаючи на вимоги ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.23, 993, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст.6, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 211, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

На підставі ч. 7 ст. 141 ЦПК України, судові витрати в розмірі 4290 (чотири тисячі двісті дев`яносто) грн 00 коп., сплачені відповідачем ОСОБА_2 за проведення судової автотоварознавчої експертизи, компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складання рішення в повному обсязі вчинено 28.10.2019.

Суддя: Я. І. Керекеза