Номер провадження: 22-ц/813/919/19
Номер справи місцевого суду: 522/699/18
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Науменко А.В. 14 червня 2018 року у м. Одеса -

встановила:

У січні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 2-4).

Вимоги позову обґрунтовані тим, що між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2007/13-2.06/476 від 20 липня 2007 року, відповідно до якого надав йому кредит у тимчасове користування в сумі 45 000,00 доларів США зі сплатою 12.55 % відсотків річних, на умовах визначених договором кредиту. У порушення умов кредитного договору, відповідач протягом тривалого часу не здійснює погашення щомісячних платежів та процентів за користування кредитом у встановлені терміни, у результаті чого станом на 26 грудня 2017 року виникла заборгованість за вказаним договором кредиту в розмірі 1 708,15 доларів США, що еквівалентно 47 744,37 гривень, а саме: сума заборгованості за кредитом - 900,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 25 155,83 гривень; сума заборгованості за відсотками 460,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 12 859,66 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 240,91 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 6 733,66 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 107,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 2 995,22 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 1 708,15 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 47 744,37 гривен, а саме: сума заборгованості за кредитом - 900,0 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 25 155,83 гривні; сума заборгованості за відсотками - 460,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 12 859,66 гривен; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 240,91 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 6 733,66 гривен; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 107,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 995,22 гривні. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 1 762,00 гривень (а.с. 58-59).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, суд першої інстанції належним чином не дослідив умови кредитного договору та не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 здійснив дострокове повне погашення боргу. Крім того, апелянт вважає, що банк в односторонньому порядку збільшив розмір фіксованої процентної ставки, а також не попередив ОСОБА_1 про те, що валютні ризики під час виконання зобов`язань несе позичальник, чим порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с. 66-72).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 2007/13-2.06/476 від 20 липня 2007 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у тимчасове користування в сумі 45 000,00 доларів США на купівлю транспортного засобу, зі сплатою процентів у розмірі, визначеному договором.

Позивач виконав вимоги укладеного між ним та Позивачем кредитного договору та надав Відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Проте, відповідач порушив умови повернення платежів, у результаті чого станом на 26 грудня 2017 року виникла заборгованість за вказаним договором кредиту.

Задовольняючи позов ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 1708,15 доларів США, що еквівалентно 47 744,37 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що згідно розрахунку сума заборгованості за кредитом складає 900,00 доларів США, що еквівалентно 25155,83 гривень, сума заборгованості за відсотками - 460,08 доларів США, що еквівалентно 12859,66 гривень, сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 240,91 доларів США, що еквівалентно 6733,66 гривень, сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 107,16 доларів США, що еквівалентно 2 995,22 гривень.

Розрахунок заборгованості зазначений в позові та додано до матеріалів справи.

Проте, правильно вважаючи обґрунтованими позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотків, суд першої інстанції не врахував, що стягнення пені після19 липня 2014 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України?для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже,?припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату?процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що Кредитним договором передбачено кінцевий термін повернення заборгованості 19 липня 2014 року, що відповідає строку кредитування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсотки нараховані в межах строку кредитування, що вбачається з розрахунку заборгованості, а відтак стягнуті на користь банку правильно.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних?на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

Умовами вищевказаного кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 4.1 договору кредиту, у разі прострочення строків сплати відсотків та строків повернення кредиту, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, діючої у період порушення.

Відповідно до п.4.2. Договору кредиту у разі порушення вимог п.п. 3.3.2 - 3.3.16 Договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 відсотків від суми фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок.

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суми, а позовна давність обчислюється з того дня( місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені.

Отже, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за однин рік до його звернення до суду.

За таких обставин, оскільки строк кредитування закінчився 14.07.2014 року, у позивача було відсутнє право стягувати пеню за несвоєчасне повернення кредиту та пеню за несвоєчасне повернення процентів.

Колегія суддів не приймає до уваги та вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що останній здійснив дострокове повне погашення боргу, крім того, апелянт вважає, що банк в односторонньому порядку збільшив розмір фіксованої процентної ставки, а також не попередив ОСОБА_1 про те, що валютні ризики під час виконання зобов`язань несе позичальник, чим порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, вказані в апеляційній скарзі доводи вже були предметом розгляду цивільної справи №522/21930/15-ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання припиненими кредитного договору і договору застави.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2017 року у вказаній справі було залишено без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2016 року, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено. При цьому, апеляційний суд виходив з того, що згідно здійснених представником Банка розрахунків під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, позивач мав заборгованість по кредиту та процентам, крім того, банк нарахував пеню за несплату кредиту і пеню за несплату процентів. Колегії суддів були надані розрахунки, виходячи з 12,55% річних, які підтвердили наявність заборгованості позивача перед банком за договором від 20 липня 2007 року. Ухвала апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2017 року набрала законної сили.

Пунктом 3.2.6 Договору Кредиту №2007/13-2.06/476 від 20 липня 2007 кредитор має право в односторонньому порядку змінити розмір процентної ставки за користування Кредитом, встановлений в п. 1.1. цього Договору, збільшивши його на 1 (один) пункт, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником умов договору страхування Транспортного засобу в частині сплати страхових платежів (страхових внесків, страхових премій).

Кредитор реалізує зазначене право шляхом направлення Позичальнику відповідного повідомлення. Нарахування процентів за збільшеною на 1 (один) пункт ставкою починає застосовуватись з наступного дня після одержання Позичальником повідомлення Кредитора.

Та обставина, що попередні розрахунки Банка зазначали про перехід з 12,55% на 13% річних без згоди позивача не є підставою для ствердження про належне і повне виконання позивачем умов договору.

Наявність заборгованості належними та допустимими доказами, всупереч ст. ст. 57-60 ЦПК України, не спростовано.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі надав оцінку обставинам по справі, не правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, що їх регулює, тому рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року в частині стягнення на користь Банку пені підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 368, ст. 374, ст. ст. 375,376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року- скасувати в частині стягнення пеніза несвоєчасне повернення кредиту - 240,91 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 6 733,66 гривень; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 107,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 995,22 гривні.

В цій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення пеніза несвоєчасне повернення кредиту - 240,91 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 6 733,66 гривень; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 107,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 995,22 гривні - відмовити.

В решті рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 25 жовтня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе