ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3796/19 Справа № 208/5423/18 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного підприємства "Світлана-2000", треті особи: ОСОБА_3, товариство з обмеженою відповідальністю "Ніка-97", Кам'янський ВП ГУНП у Дніпропетровській області в особі слідчого Лагуткіна В.М., Заводський відділ державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі заступника начальника Кузнецова О.В., Верхньодніпровський ВП Жовтоводського ВП Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про поділ майна подружжя та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, приватного підприємства "Світлана-2000" про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 20108 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2, приватного підприємства "Світлана-2000" про поділ майна подружжя.

14 січня 2019 року позивачка повторно надала суду заяву про забезпечення позову, у якій просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна - будівлі кафе, загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ПП "Світлана-2000".

Вказана заява обґрунтована тим, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову, оскільки спірна нерухомість була передана ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом, в результаті чого позивачка позбавляється можливості захистити своє право власності в порядку поділу майна подружжя.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачка у позові просила поділити нерухоме майно, яке було придбане сторонами в період шлюбу, однак будь-яких вимог щодо оспорювання передачі та реєстрації спірного нерухомого майна іншій особі нею на час подання вказаної заяви не заявлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірне нерухоме майно - будівля кафе була передана ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом, а тому у випадку реєстрації останньою за собою права власності на спірне майно, позивачка буде позбавлена можливості захистити своє право власності в порядку поділу майна подружжя.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка у позові просила поділити нерухоме майно, яке було придбане сторонами в період шлюбу, однак будь-яких вимог щодо оспорювання передачі та реєстрації спірного нерухомого майна іншій особі нею на час подання вказаної заяви не заявлено.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2, приватного підприємства "Світлана-2000" про поділ майна подружжя.

Разом з позовною заявою, позивачка надала суду заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об'єкти спірного нерухомого майна, право власності на які зареєстроване за ПП "Світлана-2000", а саме: 98/100частки Культурно-рекреаційного центру, загальною площею 373,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; будівлю кафе загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; 21/50 частки торговельного комплексу, загальною площею 345,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року забезпечено вказаний позов та накладено арешт на об'єкти нерухомого майна, право власності на які зареєстроване за приватним підприємством "Світлана-2000", а саме на 98/100частки Культурно-рекреаційного центру, загальною площею 373,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; будівлю кафе загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться аз адресою: АДРЕСА_3; 21/50 частки торговельного комплексу, загальною площею 345,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року вказану ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року скасовано та в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

14 січня 2019 року позивачка повторно подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна - будівлі кафе, загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ПП "Світлана-2000".

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову вказаним ним способом утруднить виконання рішення справи у даній справі, оскільки спірна нерухомість була передана ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом, в результаті чого позивачка позбавляється можливості захистити своє право власності в порядку поділу майна подружжя.

Колегія суддів вважає вказані доводи заявниці безпідставними, оскільки вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги не лише інтереси позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2, приватного підприємства "Світлана-2000" про поділ майна подружжя, проте будь-яких вимог щодо оспорювання передачі та реєстрації спірного нерухомого майна не заявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді заяви про забезпечення позову, судом були дотримані вимоги процесуального права, а тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко