ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м.Суми

Справа №591/2580/18

Номер провадження 22-ц/816/4758/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлов І. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЮНІВЕС»

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС»,

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Клименко А.Я. в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст рішення складено 22 травня 2019 року -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (далі ПрАТ «СК «ЮНІВЕС») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 19 травня 2017 року о 18 год. 20 хв. по вул. Г.Кондратьєва, 211 в м. Суми сталася ДТП, в результаті якої її автомобіль Great wall, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Зарічний районний суд м. Суми постановою від 25 травня 2017 року визнав винним у ДТП, яка сталася 19 травня 2017 року, ОСОБА_2 та пригнув його до адміністративної відповідальності. Цивільноправова відповідальність ОСОБА_2 як власника наземного транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «СК «ЮНІВЕС». Оскільки після повідомлення про страховий випадок у передбачений законом строк страховий комісар ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не прибув для огляду пошкодженого автомобіля, вона була змушена звернутися до суб`єкта оціночної діяльності СОД ФОП ОСОБА_3 , відповідно до звіту якого вартість матеріального збитку транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту зносу складає 17 022,71 грн. 10 серпня 2017 року вона надіслала заяву про виплату страхового відшкодування відповідно до вказаного звіту до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», однак на час подання позову не отримала а ні відшкодування збитків, а ні відмови у такому відшкодуванні. Також зазначає, що оскільки страхова компанія не виконала в строк грошове зобов`язання, вона має право на відшкодування інфляційних витрат та 3% річних за період з 24 листопада 2017 року до 05 травня 2018 року.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на свою користь вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 17 022,71 грн, 200 грн за оплату основного огляду транспортного засобу зі звітом матеріального збитку після ДТП, інфляційні нарахування в розмірі 788,02 грн та 3% річних в розмірі 230,74 грн, а всього 18 241, 47 грн, також покласти на відповідача всі судові витрати.

Зарічний районний суд м. Суми заочним рішенням від 15 травня 2019 року позов задовольнив.

Стягнув з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 17 022,71 грн, вартість оплати огляду транспортного засобу в розмірі 200 грн, інфляційні витрати в розмірі 788,02 грн, 3% річних в розмірі 230,74 грн, а всього 18 241, 47 грн.

Стягнув з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Ухвалою від 08 серпня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми відмовив у задоволенні заяви ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» про перегляд заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2019 року.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», посилаючись на неправильну оцінку доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

У своїх доводах вказує на те, що пошкоджений транспортний засіб не був наданий суб`єкту оціночної діяльності ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» для огляду, який повинен бути обов`язково проведений відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованого в Мін`юсті України 24 листопада 2003 року № 1074/8395 (далі - Методика), а позивачем надано суду титульну сторінку звіту про вартість матеріального збитку, що не надає можливості встановити які саме пошкодження було враховано оцінювачем при розрахунках, які методи використано. Через невиконання позивачем своїх обов`язків, визначених законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), розмір заподіяної шкоди встановити неможливо, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Також вказує, що вартість матеріального збитку позивачем визначена з урахуванням 20% ПДВ, що не відповідає вимогам ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

До всього зазначає, що місцевий суд, ухваливши заочне рішення у даній справі, порушив вимоги процесуального законодавства, а саме ст. 280 ЦПК України.

Крім цього вказує, що на судове засідання, яке було призначене на 15 травня 2019 року о 15:30 годині в режимі відео конференції через Голосіївський районний суд м. Києва, з`явився представник ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», однак через зайнятість залів судового засідання, відеоконференція не відбулась.

ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» повідомлено про місце, дату і час розгляду справи, але своїм правом участі в судовому засіданні не скористалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, яка заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу з д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску (а. с. 14).

Зарічний районний суд м. Суми постановою від 25 травня 2017 року притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в результаті якого автомобіль Great wall safe, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , отримав механічні пошкодження (а. с. 36).

Згідно полісу № АК/0897023 від 08 вересня 2016 року автомобіль Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 , застрахований у ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», страхова сума за шкоду, завдану майну, становить 100 000 грн, франшиза 510 грн (а. с. 51).

27 травня 2017 року до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» Надкерничним В.І., який уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 відповідно до довіреності, було направлено повідомлення про ДТП (а. с. 16-18, 22), яке ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало 02 червня 2017 року (а. с. 52).

Згідно рахунку-фактури № 31/17 від 21 червня 2017 року ОСОБА_1 сплатила 200 грн за основний огляд транспортного засобу Great wall safe, д.н.з. НОМЕР_1 , та звіт з визначенням матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу (а. с. 20).

Зі звіту СОД ФОП ОСОБА_5 М. № 148-17 від 03 липня 2017 року вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу Great wall safe, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП складала 113 488,05 грн, вартість відновлювального ремонту складає 32 535,61 грн, коефіцієнт фізичного зносу складає 0,7, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складає 17 022,71 грн. вартість матеріального збитку, нанесеного власнику Great wall safe, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження складає 17 022,71 грн з урахуванням ПДВ за ставкою 20% на замінні запчастини (а.с.21, 134-159).

10 серпня 2017 року ОСОБА_1 направила до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» заяву про відшкодування оціненої шкоди, яку ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало 14 серпня 2017 року (а. с. 55)

10 листопада 2017 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а. с. 56).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про те, що в разі настання страхового випадку, страховик у межах сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, а саме витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Оскільки страхове відшкодування ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» позивачу вчасно не виплатило, суд дійшов також висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок ДТП та застосування положень ст. 625 ЦК України у зв`язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування. Проте, при визначенні розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права у зв`язку з чим рішення суду в цій частині, а також в частині визначення розміру 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання підлягає зміні.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Виходячи з вимог ст. 3 Закону № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Нормами п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 33.3. ст. 33 Закону № 1961-IV, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Згідно зі статтею 34 Закону № 1961-IV, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про ДТП страховиком отримано 02 червня 2017 року. В апеляційній скарзі представником страховика зазначено про те, що з метою визначення розміру збитків, ПрАТ «Юнівес» було прийнято рішення про залучення суб`єкта оціночної діяльності, однак пошкоджений автомобіль не був наданий для огляду. Проте відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. В інформації на а. с. 54, наданій суду відповідачем, зазначено, що ОСОБА_4 о 9 год. 44 хв. відмовився надати транспортний засіб для огляду, однак встановити належність та достовірність цього документу як доказу не вбачається можливим. Крім того у ньому не зазначено дату його складання.

Отже такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Оскільки станом на 21 червня 2017 року представник страховика не прибув для огляду пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 , остання правомірно звернулася до суб`єкта оціночної діяльності СОД ФОП ОСОБА_3 , який діє на підставі безстрокового кваліфікаційного свідоцтва оцінювача серія МФ № 6541 від 13 грудня 2008 року. Звіт складений із застосуванням ЦК України, Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» №2658-ІІІ від 12.07.2001, Методики оцінки майна, затвердженої постановою КМУ №1891 від 10.12.2003, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованого в Мін`юсті України 24.11.2003 № 1074/8395 та Закону № 1961-IV (а. с. 134-159).

Отже, доводи відповідача проте, що звіт не відповідає вимогам діючого законодавства не знайшли свого підтвердження. Дійсно позивачем до позовної заяви не було надано звіт про вартість матеріального збитку в повному обсязі, а суду цей доказ в повному обсязі наданий позивачем без направлення його копії відповідачу. В той же час вказане процесуальне порушення не призвело до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України не є підставою для скасування рішення суду та відмови у позові.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про покладення на страховика обов`язку відшкодувати оцінену шкоду відповідно до звіту, складеного на замовлення позивача.

Однак, стягуючи з відповідача на користь позивача 17 022,71 грн страхового відшкодування, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказана ремонтна калькуляція враховує суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на замінні запчастини.

Так, відповідно до звіту № 148-17 від 03 липня 2017 року, розмір матеріального збитку приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин з урахуванням ПДВ за ставкою 20% на замінні запчастини.

Вартість замінних запчастин складає 22 161,28 грн (п. 11 звіту № 148-17).

Відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Таким чином, враховуючи вищевказане, визначену у Звіті суму матеріального збитку в розмірі 17 022, 71 грн слід зменшити на суму ПДВ. Причому підлягає зменшенню на суму ПДВ не вся сума збитку, а лише запчастини, які підлягають заміні при ремонті, оскільки саме ця складова визначена з урахуванням ПДВ. Тому, вартість замінних складових без ПДВ = 17 729, 02 грн (22 161, 28 грн 20% ПДВ).

З урахуванням цього, вартість матеріального збитку, яка вираховується за формулою 23 Методики, складає 15 693, 04 грн (4 648 + 5 726, 33 + 17 729, 02*(1 0,7), п. 11 звіту № 148-17).

Окрім цього, згідно зі ст. 12 Закону № 1961-IV, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0897023 від 08 вересня 2016 року складає 510 грн.

Отже, остаточна сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню на користь позивача складає 15 183, 04 грн (15 693,04 грн 510 грн франшизи).

При цьому колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до п. 36.2 Закону, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Тобто, після проведеного ремонту та наявності документального підтвердження цьому, позивач має право звернутися до страховика за відшкодуванням ПДВ, яке було нараховане при купівлі нових замінних запчастин.

Крім того згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, вона також має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «Юнівес», на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону N 1961-VI, страховик зобов`язаний здійснити виплату або відмовити у її здійсненні протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування 10 серпня 2017 року, яку ПрАТ «Юнівес» отримало 14 серпня 2017 року, тому кінцевий термін на виплату страхового відшкодування сплив 12 листопада 2017 року (90 днів від дня отримання заяви). Відповідачем не надано доказів того, що у вказаний період він вживав заходи для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків для здійснення виплати страхового відшкодування, на яке має право позивач. Отже прострочення грошового зобов`язання почалося з 13 листопада 2017 року.

В той же час позивач в позовній заяві просить стягнути інфляційні та 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по сплаті страхового відшкодування за період з 24 листопада 2017 року по 05 травня 2018 року.

Сукупний індекс інфляції за період заборгованості з 14 листопада 2017 року до 05 травня 2018 року становить 1,054. Інфляційне збільшення суми боргу становить 821,71 грн. 3 % річних за вказаний період, виходячи з суми боргу 15183,04 грн, становить 203,41 грн.

Отже, суд першої інстанції вірно задовольнив вимогу про стягнення інфляційних в межах позовних вимог, заявлених в сумі 788,02 грн. В той же час сума 3 % річних, стягнута судом підлягає зменшенню до 203,41 грн.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодуванню понесених позивачем витрат на огляд транспортного засобу та складання звіту про вартість матеріального збитку у розмірі 200 грн.

Так, відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Пунктом 34.3. статті 34 Закону N 1961-VI передбачено обов`язок страховика відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження), якщо представник страховика не з`явився у визначений законом строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Таким чином, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає зміні з ухваленням нового рішення про зменшення розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Юнівес» на користь позивача до 15183,04 грн. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання до 203,41 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір на подання позовної заяви у розмірі 632,66 грн.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» задовольнити частково.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2019 року змінити в частині розміру матеріальної шкоди, 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та розподілу судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на користь ОСОБА_6 Карямівни 15 183 (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят три) гривні 04 копійки у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна та 3% річних у розмірі 203 (двісті сімнадцять) гривні 41 копійка.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на користь ОСОБА_6 Карямівни судовий збір в розмірі 632 (шістсот тридцять дві) гривні 66 копійок.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : С.Г.Хвостик

І.В. Орлов