Справа № 466/8265/19
У Х В А Л А

21 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі : головуючого - судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Якимець Ю.М.

за участю скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання до вчинення дій, -

у с т а н о в и в:

в провадженні Шевченківського районного суду перебуває скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Тернопільского районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Кифор О.М., в якій просить, поновити строк на звернення до суду зі скаргою, визнати дії та повідомлення головного державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Кифора О.М. шодо повернення судового наказу №466/6056/19 від 01.08.2019 року стягувачу без прийняття до виконання від 22.08.2019 неправомірним, а також зобов`язати головного державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Кифора О.М.. прийняти до виконання судовий наказ №466/6056/19 від 01.08.2019 року, виданий Шевченківським районним судом м. Львова, а також відкрити виконавче провадження та забезпечити його примусове виконання.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 22.08.2019 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Кифор О.М. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у судовому наказі не зазначено прізвище; ім`я та по батькові та посада посадової особи, яка його видала, як вимагає п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

01.08.2019 року за її зверненням Шевченківським районним судом м.Львова суддя Невойт П.С. видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 . Зазначає, що зміст судового наказу відповідає вимогам ст.. 168 ЦПК України, яка визначає, що у судовому наказі зазначаються в.т.ч. ініціали судді, який видав судовий наказ, в даному випадку ОСОБА_4 Судовий наказ набрав законної сили і стягувач отримала для пред`явлення до виконання.

Вважає, що дії головного державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Кифора О.М. є неправомірними у зв`язку із чим змушена звернутися до суду.

У судовому засідання скаржник вимоги скарги підтримала, просила такі задовольнити. Представник Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе проводити розгляд у його відсутності.

Заслухавши пояснення скаржника,дослідивши матеріали справи, дослідивши дійсні обставини справи суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що суддею Шевченківського районного суду м. Львова Невойтом ОСОБА_5 .С. видано судовий наказ від 01.08.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовий наказ набрав законної сили і стягувач отримала його для пред`явлення до виконання.

22.08.2019 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Кифор О.М. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання оскільки у судовому наказі не зазначено прізвище; ім`я та по батькові та посада посадової особи, яка його видала, як вимагає п.1 ч.І ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» чітко окреслено права та обов`язки виконавця.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" судові накази підлягають виконанню державною виконавчою службою.

У відповідності з ч. 1, ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до п.7 постанови від 26.12.2003р. №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Оглянувши копію судового наказу, яка долучена до матеріалів справи суд встановив, що він відповідає усім вимогам ст. 168 ЦПК України.

Посилання державного виконавця про те, що в судовому наказі неповно зазначено особу, яка видала судовий наказ суд розцінює як надмірний формалізм державного виконавця.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. б Конвенції").

Згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції.

Окрім цього, скаржник просить поновити строк на звернення до суду зі скаргою, оскільки повідомлення про повернення виконавчого документу вона отримала 29.09.2019 року. Після цього вона звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова про приведення судового наказу у відповідність для можливості виконати судовий наказ, де їй було роз`яснено право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до ст.. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з п. 16 Пленуму №6 ВСС України від 07.02.2014 року процесуальні строки, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Виходячи з конкретних обставин справи, та враховуючи обставини пропуску строку на звернення до суду з скаргою, суд вважає, що строк на звернення до суду з вказаною скаргою з поважних причин, та зазначений строк підлягає поновленню.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення вимог скарги ОСОБА_1 , та вважає за необхідне визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Кифора О.М. шодо повернення судового наказу №466/6056/19 від 01.08.2019 року стягувачу без прийняття до виконання від 22.08.2019 та зобов`язати державного виконавця прийняти до виконання судовий наказ №466/6056/19 від 01.08.2019 року, виданий Шевченківським районним судом м.Львова, а також відкрити виконавче провадження та забезпечити його примусове виконання..

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 258, 259, 260, 263, 447, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати дії та повідомлення головного державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Кифора О.М. шодо повернення судового наказу №466/6056/19 від 01.08.2019 року стягувачу без прийняття до виконання від 22.08.2019 - неправомірним

Зобов`язати головного державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Кифора О.М.. прийняти до виконання судовий наказ №466/6056/19 від 01.08.2019 року, виданий Шевченківським районним судом м.Львова, а також відкрити виконавче провадження та забезпечити його примусове виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: О. І. Баєва