Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 472/659/17

провадження № 61-39640св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Сакари Н. Ю., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом)- ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом), Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області,

третя особа - Веселинівська районна державна адміністрація Миколаївської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2018 року у складі судді Кучерявенка С. С. та постанову Апеляційного суду Миколаївської області

від 30 травня 2018 року у складі колегії суддів: Колосовського С. Ю.,

Локтіонової О. В., Ямкової О. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 рокуОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі -ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області), третя особа - Веселинівська районна державна адміністрація Миколаївської області (далі - Веселинівська РДА Миколаївської області), про визнання наказів незаконними та їх скасування, скасування державної реєстрації права власності.

Позовна заява мотивована тим, що наказом ГУ Держгеокадастру

у Миколаївській області від 14 вересня 2016 року № 14-8626/14-16-СГ їй надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою.

На підставі вказаного наказу нею замовлено та розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність із земель сільськогосподарського призначення, розташованої в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, орієнтовним розміром земельної ділянки 2,00 га ріллі з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Наказом від 18 липня 2017 року № 14-9673/14-17-СГ затверджено проект землеустрою і їй надано у власність земельну ділянку площею 2,00 га

з кадастровим номером :03:000:0633.

Однак, державним реєстратором відмовлено у реєстрації за нею права власності на спірну земельну ділянку у зв`язку з реєстрацією такого права за ОСОБА_2

Посилалась на те, що наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою та наказ про затвердження документації та надання її останньому у власність прийнято з порушенням процедури відведення новоствореної земельної ділянки.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 15 квітня 2017 року № 14-4711/14-17-СГ про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та наказ від 17 червня 2017 року № 14-8696/14-17-СГ про затвердження проекту землеустрою і надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0633 та скасувати державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_2 .

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом

до ОСОБА_1 , ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування наказу.

Позовна заява мотивована тим, що наказом ГУ Держгеокадастру

у Миколаївській області від 15 квітня 2017 року № 14-4711/14-17-СГ

йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, а наказом від 17 червня 2017 року № 14-8696/14-17-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, кадастровий номер :03:000:0633.

27 червня 2017 року на підставі вказаного наказу він зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку.

Вважає, що оспорювані позивачем накази не стосуються безпосередньо ОСОБА_1 , оскільки у останньої не виникало прав щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0633 і її право на отримання земельної ділянки не порушено.

Вважав, що наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області

від 18 липня 2017 року № 14-9673/14-17-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0633 у власність ОСОБА_1 не відповідає вимогам земельного законодавства і порушує його право власності на земельну ділянку.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд визнати незаконним

та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області

від 18 липня 2017 року № 14-9673/14-17-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номер :03:000: 0633 та надання її у власність ОСОБА_1 .

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 15 квітня 2017 року за № 14-4711/14-17-СГ про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована за межами населеного пункту на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства. Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 17 червня 2017 року за № 14-8696/14-17-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 без зміни цільового призначення земельної ділянки площею 2,00 га, з кадастровим номером :03:000:0633, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, розташованої на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0633. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відповідачами за первісним позовом було порушено порядок надання земельної ділянки

у межах норм безоплатної приватизації, що обумовило незаконність видачі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області наказів від 15 квітня 2017 року № 14-4711/14-17-СГ та від 17 червня 2017 року № 14-8696/14-17-СГ ОСОБА_2 та призвело до настання несприятливих наслідків для прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , зокрема позбавлення права позивача за первісним позовом на завершення процедури відведення земельної ділянки, тому визнав позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що останній не надав суду належних та допустимих доказів його звернення з вказаного питання із заявою до Державного кадастрового реєстратора. Ним було надано лише витяг, отриманий в порядку користування відомостями Державного земельного кадастру про надання відомостей у формі витягу про об`єкт Державного земельного кадастру, зокрема земельної ділянки, сформованої на підставі документації позивача за первісним позовом ОСОБА_1 (кадастровий номер :03:000:0633). Державним кадастровим реєстратором всупереч положенню зазначеному у пункту 2 абзацу 13 частини сьомої статті 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» надано відомості відносно земельної ділянки, сформованої на підставі документації ОСОБА_1 від 21 березня 2017 року у формі витягу - НВ-017 та кадастровий план земельної ділянки, який є складовою частиною витягу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про незаконність оспорених наказів та необхідність скасування державної реєстрації права власності з метою ефективного відновлення порушених прав позивача та відповідно відхилення зустрічного позову у зв`язку з тим, що ці вимоги носять взаємовиключний характер з первісним позовом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду,

ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким

у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 472/659/17

із Веселинівського районного суду Миколаївської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення першої

та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначав, що оскаржувані судові рішення не містять в собі посилань на норми права, які порушені ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області при затверджені документації із землеустрою та наданні спірної земельної ділянки йому у власність.

Вважав, що ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області діяло у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і не порушувало норм чинного законодавства, оскільки розроблений на його замовлення проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки повністю відповідав вимогам чинного законодавства України, зокрема, положенням статті 50 Закону України «Про землеустрій», містив у собі всі необхідні складові, у тому числі і кадастровий план спірної земельної ділянки із зазначенням її кадастрового номера та відповідний витяг з Державного земельного кадастру, відтак ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області не мало підстав для відмови йому у затверджені проекту землеустрою.

Зазначав, що не знав і не міг знати про наявність іншої особи, яка зацікавлена в отриманні у власність спірної земельної ділянки.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому вона посилалась на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки мотиви та підстави, зазначені у вказаній скарзі щодо скасування оскаржуваних судових рішень є такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами, та не відповідають фактичним обставинам у справі. Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року ухвалено відповідно до норм діючого законодавства, вони є законними та обґрунтованими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-8626/14-16-СГ від 14 вересня 2016 року за заявою ОСОБА_1 (червень 2016 року) останній надано дозвіл на розроблення проекту документації

із землеустрою щодо відведення у власність із земель сільськогосподарського призначення, розташованої у межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, орієнтовним розміром земельної ділянки 2,00 га ріллі з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Геокадастр» за замовленням ОСОБА_1 (договір від 27 вересня

2016 року) розробило проект землеустрою щодо відведення у власність із земель сільськогосподарського призначення, розташованої у межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, орієнтовним розміром земельної ділянки 2,00 га ріллі з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

27 січня 2017 року вказаний проект землеустрою (подано 20 січня

2017 року) погоджено експертом державної експертизи відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

21 березня 2017 року відділ у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області за заявою ОСОБА_1

від 13 березня 2017 року і наданим нею проектом землеустрою здійснив державну реєстрацію земельної ділянки. Внаслідок чого за даними витягу з Державного земельного кадастру НВ-017 було внесено відомості про кадастровий номер земельної ділянки -:03:000:0633, її місце розташування - Катеринівська сільська рада Веселинівського району Миколаївської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, форма власності - державна, площа 2,00 га, та розроблено кадастровий план земельної ділянки з описом її меж.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 18 липня

2017 року № 14-9673/14-17-СГ за заявою ОСОБА_1 від 17 липня

2017 року затверджено проект землеустрою з наданням їй у власність земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером :03:000:0633.

26 липня 2017 року ОСОБА_1 подала заяву до Департаменту

з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0633, але рішенням державного реєстратора від 31 липня 2017 року їй було відмовлено у зв`язку із тим, що за даними Державного реєстру речових прав на це майно вже зареєстровано право власності

за іншою особою.

Рішенням державного реєстратора від 04 липня 2017 року право власності на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав зареєстровано за ОСОБА_2 і цьому передували наступні обставини.

06 березня 2017 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області було подано заяву про надання як учаснику антитерористичної операції дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель сільськогосподарського призначення, розташованої в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-4711/14-17-СГ від 15 квітня 2017 року вказану заяву було задоволено.

Ттовариством з обмеженою відповідальністю «Тектоареал» за замовленням ОСОБА_2 (договір від 18 квітня 2017 року) було розроблено

проект землеустрою щодо відведення у власність із земель сільськогосподарського призначення розташованих у межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, орієнтовним розміром земельної ділянки 2,00 га ріллі з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

18 травня 2017 року названий проект землеустрою (подано 14 травня

2017 року) погоджено експертом державної експертизи відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Проект землеустрою за замовленням ОСОБА_2 не містить відмітки про його державну реєстрацію, а витяг з Державного земельного кадастру

від 31 травня 2017 року, який було здійснено за зверненням його представника, містить дані, виходячи з кадастрового номера земельної ділянки та розробника проекту землеустрою, про сформовану земельну ділянку за зверненням ОСОБА_1 (а.с.113, 172 т. 5).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-8696/14-17-СГ від 17 червня 2017 року затверджено проект землеустрою з наданням ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером :03:000:0633.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності

є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У пункті «б» частини першої статті 81 ЗК України зазначено, що однією

з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна їх передача із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частин шість - одинадцять статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності

у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, посилався на те, що на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про надання йому спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства вже було видано наказ № 14-8626/14-16-СГ

від 14 вересня 2016 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Видачею більш пізнього наказу № 14-4711/14-17-СГ від 15 квітня 2017 року щодо надання дозволу на розроблення документації ОСОБА_2

ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області порушило право ОСОБА_1 на отримання земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації, тому вважали позов останньої обґрунтованим.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 81 ЗК України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна їх передача із земель державної і комунальної власності.

Частинами першою - п`ятою статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій -сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно з частинами три - п`ять, вісім та дев`ять статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» особа, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноважена нею особа з метою здійснення державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подає: заяву; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства, за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Як встановлено судами, проект землеустрою за замовленням ОСОБА_2 не містить відмітки про його державну реєстрацію, а витяг з Державного земельного кадастру від 31 травня 2017 року, який було здійснено за зверненням його представника, містить дані, виходячи з кадастрового номера земельної ділянки та розробника проекту землеустрою, про сформовану земельну ділянку за зверненням ОСОБА_1 .

Оскільки ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження його звернення із заявою до Державного кадастрового реєстратора, тому правильним є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог про визнання незаконним та скасування зазначеного наказу.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 були предметом дослідження

у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства,

і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області

від 03 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 30 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Н. Ю. Сакара

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта