Ухвала

18 жовтня 2019 року

місто Київ

справа № 355/867/19

провадження № 61-18152ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , перший заступник Голови Національного банку України Рожкова Катерина Вікторівна,

розглянув касаційну скаргу судді Баришівського районного суду Київської області Коваленка Костянтина Вікторовича на окрему ухвалу Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С., Сушко Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання недостовірною інформації та припинення дії, яка порушує право.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_3 брати участь в роботі та засіданнях Правління Національного банку України, а також заборонено вчиняти та/або виконувати всі та будь-які дії, пов`язані з виконанням та/або здійсненням повноважень заступника Голови Національного банку України, та/або будь-яку іншу діяльність на посаді заступника Голови Національного банку України до вирішення даного спору по суті.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що внаслідок продовження виконання ОСОБА_3 повноважень першого заступника Голови Національного банку України, у тому числі здійснення керівництва рядом структурних підрозділів Національного банку України, здійснюватиметься заподіяння непоправної шкоди благу України та українського народу шляхом активного сприяння незаконному задоволенню та заохоченню приватних інтересів акціонерів приватних банків та інших фізичних осіб у сфері банківської діяльності, що, відповідно, грубо порушує права та законні інтереси позивача. Вжиття заходів забезпечення позову не вплине на правовий статус ОСОБА_3 як першого заступника Голови Національного банку України після розгляду справи по суті та не є втручанням у її діяльність.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року апеляційну скаргу Національного банку України задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року про забезпечення позову скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтовувалась тим, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії члену Правління Національного банку України є незаконним, оскільки наявна безпосередня заборона процесуального законодавства та закону, що регулює діяльність Національного банку України. Суд першої інстанції втрутився у не передбачений законом спосіб у діяльність юридичної особи публічного права.

Окремою ухвалою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року до відома Вищої ради правосуддя доведено про допущені при вирішенні цивільної справи № 355/867/19 порушення норм матеріального та процесуального права суддею Баришівського районного суду Київської області Коваленком К. В.

Окрема ухвала суду апеляційної інстанції обґрунтовувалась тим, що частиною сьомою статті 150 ЦПК України визначено перелік рішень та дій, які не допускається вживати при забезпеченні позову, зокрема не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії. Подібні застереження передбачені статтею 74 Закону України «Про Національний банк України». Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені обмеження є імперативними та не допускають їх подвійного тлумачення. Проте, суддя суду першої інстанції під час здійснення правосуддя та розгляду заяви про забезпечення позову допустив неправильне застосування норм матеріального права та істотне порушення норм процесуального пава, що призвело до можливого перешкоджання діяльності Національного банку України як органу, який має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, та є самостійним у своїй діяльності від органів державної діяльності.

09 жовтня 2019 року суддя Баришівського районного суду Київської області Коваленко К. В. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на окрему ухвалу суду апеляційної інстанції, яка, на його думку, ухвалена без урахування всіх фактичних обставин справи. Зазначає, що ухвалою про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо забезпечення позову встановлено заборону персонального характеру, такі заходи не спрямовані та не могли вплинути на діяльність Національного банку України як органу державної влади. Вжитими заходами забезпечення позову на Національний банк України не покладено обмеження та заборони. Заявник вважає, що ухвала суду від 11 червня 2019 року у справі № 355/867/19 про забезпечення позову ухвалена відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваної окремої ухвали суду апеляційної інстанції Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Відповідно до частини восьмої статті 262 ЦПК України окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Згідно частини першої статті 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про Національний банк України» Правління Національного банку є колегіальним органом та складається з шести осіб: Голови Національного банку, першого заступника та заступників Голови Національного банку.

Відповідно до частини другої статті 64-1 Закону України «Про Національний банк України» позови, подані, зокрема проти членів Правління Національного банку, вважаються позовами, поданими проти Національного банку.

Згідно з частиною другою статті 74 Закону України «Про Національний банк України» забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії не допускається

Застереження аналогічного змісту передбачені частиною сьомою статті 150 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги, що ухвалою суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо забезпечення позову встановлено заборону персонального характеру, такі заходи не спрямовані та не могли вплинути на діяльність Національного банку України як органу державної влади, Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини «навіть у разі, коли судовий орган, що виносить рішення у спорах щодо «прав та обов`язків цивільного характеру», у певному відношенні не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, порушення Конвенції не констатується за умови, якщо провадження у вищезазначеному органі «згодом є предметом контролю, здійснюваного судовим органом, що має повну юрисдикцію та насправді забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції». У рамках скарги за статтею 6 Конвенції для того, щоб визначити, чи мав суд другої інстанції «повну юрисдикцію» або чи забезпечував «достатність перегляду» для виправлення відсутності незалежності в суді першої інстанції, необхідно врахувати такі фактори, як предмет оскаржуваного рішення, спосіб, в який було винесено рішення, та зміст спору, включаючи бажані та дійсні підстави для оскарження (рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», пункт 123).

Постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року скасовано ухвалу суду першої інстанції від 11 червня 2019 року, усунуто допущені судом порушення норм процесуального та матеріального права і відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , першого заступника Голови Національного банку України Рожкової Катерини Вікторівни про визнання недостовірною інформації та припинення дії, яка порушує право, відмовлено.

Верховний Суд зробив висновок, що забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 виконувати дії, пов`язані із здійсненням повноважень заступника Голови Національного банку України у цьому випадку накладає обмеження саме на діяльність Національного банку України, забороняючи здійснювати його функції. Заборонивши ОСОБА_3 брати участь в роботі та засіданнях Правління Національного банку України, а також заборонивши вчиняти та/або виконувати всі та будь-які дії, пов`язані з виконанням та/або здійсненням повноважень заступника Голови Національного банку України, та/або будь-яку іншу діяльність на посаді заступника Голови Національного банку України, суд першої інстанції допустив втручання у діяльність юридичної особи публічного права, здійснення першим заступником Голови Національного банку України повноважень, передбачених Законом України «Про Національний банк України».

Суд апеляційної інстанції, постановляючи окрему ухвалу, дійшов вірного висновку, що суддею Баришівського районного суду Київської області Коваленко К. В. допущено неправильне застосування норм матеріального права та істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя та розгляду заяви про забезпечення позову, що призвело до можливого перешкоджання діяльності Національного банку України як органу, який має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади.

Суд апеляційної інстанції, встановивши такі порушення норм процесуального права суддею Баришівського районного суду Київської області Коваленка К. В., зокрема статті 150 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про Національний банк України», які не допускають їх неоднозначного тлумачення, зробив обґрунтований висновок про доведення до відома Вищої ради правосуддя щодо наявності таких порушень для належного реагування.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга судді Баришівського районного суду Київської області Коваленка К. В. на окрему ухвалу Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою судді Баришівського районного суду Київської області Коваленка Костянтина Вікторовича на окрему ухвалу Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , першого заступника Голови Національного банку України Рожкової Катерини Вікторівни про визнання недостовірною інформації та припинення дії, яка порушує право, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко