Єдиний унікальний номер №243/5431/19
Номер провадження №2/243/1859/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

«21» жовтня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Дюміної Н.О.,

при секретарі Ревва Е.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Слов`янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Горлівка, Донецької області помер її дідусь ОСОБА_2 . Останній отримував страхові виплати у зв`язку із втратою працездатності на виробництві у Костянтинівському міському відділенні Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області. З метою з`ясування розміру невиплаченої суми щомісячного страхового відшкодування нотаріус звернулась до вказаного відділення із відповідним запитом. Відповідь на запит було надано Краматорським міським відділенням ФССНВ. У відповіді було зазначено, що заборгованість відділення перед потерпілим ОСОБА_2 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 складає 7993,75 грн. Листом № 1182 від 06.07.2018р. за підписом начальника Костянтинівського міського відділення ФССНВУ позивачу повідомили, що згідно Постанови № 335 від 25.04.2018р. суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного КМУ, проте на даний час порядок не прийнято. Таким чином, навіть суму в розмірі 7993,75 грн., яка менше тієї суми, яку б мав отримати ОСОБА_2 в період з 01.03.2015р. по 25.12.2017р., позивачу не виплачують.

За підрахунками позивача відповідач заборгував її діду 68 000,00 грн., з розрахунку: 2000 грн. х 34 місяці = 68 000,00 грн., де 2000, 00 грн.- сума щомісячного відшкодування, 34 кількість місяців невиплати в період з 01 березня 2015 року по 25 грудня 2017 року.

Просила визнати дії відповідача, які полягають у відмові виплати суми страхових виплат за вищевказаний період, незаконними та стягнути ці виплати на її користь.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року було закрито провадження, щодо позовних вимог ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій відповідача.

Позивач ОСОБА_1 , яка була належним чином повідомлено про день час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, у позові зазначила про розгляд справи без її участі.

Представник позивача ОСОБА_3 , який діє на підставі ордеру серії ДН № ООО,60734 від 27 грудня 2018 року,який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача Брайковська Т.Г ОСОБА_4 , яка діє на підставі довіреності від 01 лютого 2019 року, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до наданого суду відзиву на позов, Костянтинівське міське відділення управління виконавчої дирекції ФСС України в Донецькій області, яке за довіреністю наданій управлінням, представляє інтереси управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, заперечує щодо заявлених з огляду на таке.

05 листопада 2014 року внутрішньо переміщена особа ОСОБА_2 звернувся до Костянтинівського міського відділення з заявою про тимчасове продовження йому раніше призначеної страхової виплати, та надав до Костянтинівського міського відділення довідку № 14250/26116, видану йому управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території в Костянтинівку за адресою тимчасового проживання: АДРЕСА_1 .

На підставі поданої заяви постановою відділення ФССНВВПЗ у м. Костянтинівка від 05 лютого 2015 року № 0534/72944/42598/12 було призначено особі з інвалідністю ОСОБА_2 перераховану щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1725.05 грн. Відкориговану виплату було визначено провадити з 01 березня 2014р. по 31 жовтня 2014 р. включно. Постановою від 05 лютого 2015 року №0534/72944/42598/13 відкориговану виплату провадити з 01 листопада 2014 р. безстроково.

Таким чином, виплати ОСОБА_2 Костянтинівським міським відділенням провадилися за період з березня 2014 року по лютий 2015 року включно підставі та протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка була видана управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради. Загальна сума доходу ОСОБА_2 становить 7910,60грн.

15 грудня 2015 року за вх. № 797 до відділення ФССНВВПЗ у м. Костянтинівці надійшла заява ОСОБА_2 про припинення йому страхових виплат з 01.12.2015 року, у зв`язку з переходом до відділення ФССНВВПЗ у м. Артемівськ.

Постановою відділення від 26 лютого 2015 року № 0534/72944/14 знято з обліку справу потерпілого ОСОБА_2 з зазначенням причини зняття: передача в межах області. Дата зняття з обліку справи 28 лютого 2015 року. Припинено всі страхові виплати по страховому випадку з 01 березня 2015 року. Тобто, Костянтинівське міське відділення повністю виконало свої статутні обов`язки щодо продовження щомісячної страхової виплати.

Відповідно до пункту 2 частини першої постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 зазначено: «Орган, здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковують в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України».

За інформацією листа Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області 12.06.2019 № 01-03.2/1500, у період з 01 березня 2015 по 25 грудня 2017 року ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа, не перебував на обліку та не отримував щомісячні страхові виплати у відділеннях Фонду соціального страхування України. За період з 01 березня 2015 по 25 грудня 2017 року ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа, до відділень виконавчої дирекції не звертався. У зв`язку з чим нарахування страхових виплат не здійснювалося. За вказаний період страхові виплати були обліковані у відділенні постійного перебування. Позивач у визначеному законодавством порядку не вживав заходів, спрямованих на отримання належної йому суми страхових виплат та у зв`язку з цим не зміг отримувати вказані виплати, тобто реалізувати гарантоване Конституцією право.

Крім цього, постановою правління Фонду соціального страхування від 12.12.2018 року № 27 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», з метою забезпечення безперервності та першочерговості одержання страхових виплат та фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілими на виробництві та особам, які мають право на страхові виплати, та переміщуються з тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, правління Фонду соціального страхування України, затверджено Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, (далі - Порядок № 27)(який є чинним на момент подання позовної заяви позивача до суду).

Приписами пунктів 3.7, 3.8, 3.9 цього ж Порядку № 27 зазначено:

3.7. Щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеній особі продовжуються (відновлюються) на підставі рішення Комісії з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та фінансуються впродовж тридцяти календарних днів з дати прийняття постанови про продовження раніше призначених страхових виплат.

3.8. Суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

3.9. Суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції та тимчасової окупації українських територій, в порядку визначеному виконавчою дирекцією Фонду.

Зазначають, що особа з інвалідністю ОСОБА_2 у період з 01 березня 2015 по 25 грудня 2017 року, не скористався в повному обсязі своїм правом на отримання належних йому сум страхових виплат, не звернувся до робочих органів виконавчої дирекції із заявою про продовження страхових виплат, як внутрішньо переміщена особа.

Отже, суми страхових виплат, які не виплачені за вказаний вище період можуть бути виплачені спадкоємцю ОСОБА_1 на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, а тому вважають вимоги позивача ОСОБА_1 щодо несплати їй страхових виплат з 01 березня 2015 по 25 грудня 2017 та визнання дій відділення протиправними такими, що не ґрунтуються на законі.

Враховуючи викладене, Костянтинівське міське відділення просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 доводилася онукою померлому ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52421066 від 26.06.2018 року, виданого Першою горлівською державною нотаріальною конторою (а.с. 7 ).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2018 року, виданого державним нотаріусом Першої горлівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в спадковому реєстрі 26 червня 2018 року за № 52421066, спадкоємцем майна ОСОБА_2 , 1939 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина складається з заборгованості по страховим виплатам, яка зберігається у Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та належить померлому на підставі довідки № 0104.2/1694 від 15 травня 2018 року, виданої цим же відділенням управління ви конаючої дирекції Фонду. Вартість майна 7 993 грн. 75 коп. (а.с. 6а).

З листа Костянтинівського міського відділення фонду соціального страхування Управління виконавчої дирекції фонду в Донецькій області № 01182 від 06.07.2018 року на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що згідно постанови КМУ № 355 від 25 квітня 2018 року, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. На даний час порядок не прийнято (а.с.8).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно дост.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені уст. 1261-1265 цього кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Як було встановлено судом, відповідачем - Управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області не видається належне позивачеві спадкове майно у виді недоотриманої суми страхових виплат у розмірі 72293, 71 грн, які належать позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.05.2018 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Перший протокол ратифікований Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР й з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-1V «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

У рішенні від 08 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

На теперішній час Україна від зобов`язань, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала.

Відтак, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З аналізу наведених норм права вбачається, що, відмовляючи повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, посилаючись на відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, відповідач управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною.

Доводи відповідача про те, що спадкодавець не подав заяву до відповідного відділення Фонду для отримання страхових виплат, хоч й був зареєстрований на підконтрольній Україні території, і тому йому нібито не підлягає виплаті ця сума, не ґрунтуються на законі, суперечать основним положенням Конституції України. Спадкодавець ОСОБА_2 не втрачав права на відповідні виплати, незважаючи на факт їх неотримання, а тому немає підстав для невиплати їх позивачу, яка має усі права спадкоємця.

Так, статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 на території Донецької області розпочато антитерористичну операцію.

Згідно ст. 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VІІ Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Статтею 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VІІ Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, місто Горлівка Донецької області належить до такого населеного пункту.

Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20.03.2003 року № 638-ІV Про боротьбу з тероризмом у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Наказом Верховного Головнокомандувача ЗСУ Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей 30 квітня 2018 року розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях.

На теперішній час рішення про завершення проведення операції Об`єднаних сил не прийнято.

Так, Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб введено поняття внутрішньо переміщеної особи. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною 2 статті 7 Закону передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Як передбачено ч. 3 ст. 7 Закону, громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Як слідує з ч. 10 ст. 7 Закону, внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.

Пунктом 2 Розділу І Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року № 20 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, відповідно до Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п. 5 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував страхові виплати у Костянтинівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

У зв`язку із взяттям на облік як внутрішньо переміщена особа у м. Бахмут (Атремівськ) Донецької області ОСОБА_2 подав заяву до Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про припинення йому страхових виплат з 01 грудня 2015 року в зв`язку з переходом до відділення фонду в м. Артемівськ (а.с.35)

Представником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не заперечується той факт, що ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Костянтинівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області.

Згідно п. 2 Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, верифікація - комплекс заходів із збору та порівняння інформації, що надходить від міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку, Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, підприємств, установ і організацій, банків та інших фінансових установ незалежно від форми власності, з інформацією, отриманою від фізичних осіб під час призначення, нарахування та/або виплати (самостійно або із залученням третіх осіб) усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, яку подають розпорядники бюджетних коштів, інші органи, що здійснюють виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на письмовий запит Мінфіну одноразово або періодично.

Як вбачається з листів начальників Костянтинівського, Краматорського та Бахмутського (Артемівського) відділень УВДФ ФСС України в Донецькій області, після зняття ОСОБА_2 з обліку Костянтинівського відділу УВДФ ФСС України в Донецькій області ОСОБА_2 . із заявою до Краматорського або Бахмутського (Артемівського) відділень про продовження страхових виплат не звертався. Як зазначив у відзиві представник відповідача, отже будь-які підстави для сплати йому страхових виплат у період після 01.03.2015 року за рахунок коштів управління Донецької області відсутні.

З відповіді на лист начальника Краматорського міського відділення УВДФ ФСС України в Донецькій області від 12 червня 2019 року «01-03.2/1500 начальнику Костянтинівського міського відділення УВДФ ФСС України в Донецькій області, видно, що ОСОБА_2 з листопада 2014 року по лютий 2015 року отримував страхові виплати в Костянтинівському міському відділенні УВДФ ФСС України в Донецькій області. Заборгованість за 2014 рік склала (за період з 01.06.2014 по 31.10.2014) 7993,75 грн. З березня 2015 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував страхові виплати в інших відділеннях фонду (а.с.29).

Верховний Суд України в постанові від 12.04.2017 року по справі № 6-51цс17 прийшов до висновку, що жодними нормативними актами, що регламентують порядок здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг у період збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим, які не перемістились із тимчасово окупованої території на підконтрольні органам державної влади території.

Проте, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.09.2018 року по справі № 243/3505/16-ц відступила від вищенаведених висновків Верховного Суду України від 12.04.2017 року та виклала свою правову позицію з цього приводу. Так, Велика Палата зазначила, що відсутність у особи, яка звертається до суду довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, не може бути підставою для невиплати такій особі страхових виплат.

Мотивуючи свою позицію, Велика Палата зазначила, що відповідно до ст. 2 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706- VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 2410.2018 року по справі № 243/3311/16-ц, від 17.12.2018 року по справі № 243/5697/16-ц.

Водночас ч. 1 ст. 3 вказаного Закону встановлено, що громадянин України за обставин, визначених у ст. 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання, що враховується судом. До цього та будь-яких інших законів не внесено такої підстави для припинення соціальних виплат, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 мав довідку тимчасово переміщеної особи, яка є безстроковою. Отже, як встановив Верховний Суд, навіть відсутність зазначеної довідки не є перешкодою для невиплати страхових виплат потерпілим.

Проаналізувавши викладене суд приходить до висновку, що не звернення ОСОБА_2 з 01 березня 2015 року до управління Фонду соціального страхування України у Донецькій області або його відділень для продовження страхових виплат не було підставою для відмови останньому у нарахування та виплаті таких коштів.

Також суд вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу суду доводи позивача з приводу того, що суми, які підлягали виплаті на момент смерті померлому ОСОБА_2 є значно більшими, ніж ті, про які повідомлено нотаріуса під час видачі свідоцтва.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 в останнє була сплачена сума страхових виплат у розмірі 7993,75 гривень (за період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року), що визнається позивачем.

Відповідно до довідки Краматорського міського відділення УВДФ ФСС України в Донецькій області №0/032/1501 від 12.06.2019 року за період з березня 2015 року по грудень 2017 року за ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) обліковуються суми страхових виплат у розмірі 62 310,12 гривень (а.с.30).

Як було встановлено під час судового розгляду, підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого ОСОБА_2 стала довідка Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 01-04.2/1694 від 15.05.2018 року.

Судом була витребувана вказана довідка № 01-04.2/1694 від 15.05.2018 року у завідувача Першої горлівської нотаріальної контори, якою начальником Краматорського міського відділення УВДФ ФСС України в Донецькій області повідомлено, що заборгованість відділення перед ОСОБА_2 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 складає 7993,75 грн. (а.с.65)

Однак, з матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості у розмірі 7993,75 грн. була нарахована ОСОБА_2 за період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року, що не оспорюється позивачем. Тому суд приймає до уваги та вважає вірним розмір заборгованості за період з березня 2015 року по день смерті ОСОБА_2 25 грудня 2017 року у розмірі 62 310,12 грн., що підтверджено наявною у матеріалах справи довідкою № 01-032/1501 від 12 червня 2019 року виданою Краматорським міським відділенням УВДФ ФСС України в Донецькій області (а.с.30).

Таким чином відомості, надані УВДФ ФСС України в Донецькій області на запит Першої горлівської нотаріальної контори у довідці № 01-04.2/1694 від 15.05.2018 року містять правильне зазначення періоду, за який виникла заборгованість (по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), однак зазначена в ній заборгованість виникла за інший період (з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року) і була повністю виплачена до 01.03.2015 року.

Відповідно до статті 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину (частина 1). На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину (частина 2). У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину (частина 3).

Оскільки дійсний розмір наявної заборгованості зі страхових виплат, який обліковується за померлим ОСОБА_2 , був встановлений лише під час судового розгляду, під час якого також достовірно встановлено, що відповідач не визнає заборгованість у тому розмірі, в якому вона існує, між сторонами існує спір щодо розміру нарахувань, суд вважає, що в даному випадку права позивача є порушеними, і підлягають судовому захисту у спосіб, обраний позивачем, шляхом стягнення на користь позивача невиплачених спадкодавцю сум, а не шляхом видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину. Крім того, свідоцтво видане ОСОБА_1 на спадщину, яка складається саме з заборгованості по страховим виплатам, які зберігаються у Краматорському міському відділенні УВДФ ФСС України в Донецькій області.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір відповідно до п п. 2 п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, в розмірі 768,40 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 704,10 гривні, понесені позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218 ЦК України, ст.ст.10,12,13,16,76-81,141, 258-259,263-265,354,355 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (вул. Свободи, 5, м. Слов`янськ, 84122; ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 суму невиплаченого ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 62 310 (шістдесят дві тисячі триста десять) гривень 12 копійок за період з 01 березня 2015 року по 25 грудня 2017 року та судовий сбір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 10 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 25 жовтня 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Н.О.Дюміна