Справа № 351/152/19
Номер провадження №2/351/326/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Калиновського М.М.

з участю секретаря Равлюк М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Видинівської сільської ради про визнання права власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Видинівської сільської ради про визнання права власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивував тим, що на підставі рішення сесії Видинівської сільської ради від 02.10.1995р. ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі 1,53/61,4 умовних кадастрових гектарів на території Видинівської сільської ради в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості, про що видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІІ-НМ 12-03.

На підставі сертифіката на право власності рішенням Видинівської сільської ради від 06.12.2000р. ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,38 га в межах земельних ділянок №0032 площею 1,021 га та № 0683 площею 0,355 га згідно Державного акта на право власності на землю на ім'я ОСОБА_2 від 12.04.2001р., що розташовані на території Видинівської сільської ради, призначенням яких є ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Після смерті ОСОБА_2, який помер 21.11.1998р. в оперативне управління спадковим майном вступила його дружина ОСОБА_3, яка була зареєстрована та проживала на день смерті чоловіка за адресою вул. Серафинець, 17 в с. Видинів Снятинського району.

08.11.2009р. померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на вищевказані земельні ділянки. 06.09.2004р. померлою ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до якого спадкоємцями всього належного їй майна в рівних частинах стали ОСОБА_4 батько позивача та ОСОБА_5 мати позивача.

Після смерті ОСОБА_3 в управління спадковим майном, в т.ч. вказаними земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в рівних частинах вступили: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

16.12.2015р. помер спадкоємець майна померлої ОСОБА_3 ОСОБА_4, батько позивача, який за життя не оформив належним чином спадщину.

15.02.2016р. мати позивача ОСОБА_5, яка теж не оформила свою частину спадщини по заповіту після смерті ОСОБА_3, відмовилась від отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, а також нотаріально відмовилась від прийняття спадщини по заповіту ОСОБА_3, на користь позивача.

Просить визнати за ним право власності на земельні ділянки загальною площею 1,38 га в межах земельних ділянок № 0032 площею 1,021 га та № 0683 площею 0,355 га, що розташовані на території Видинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право власності від 12.04.2001р. виданого на ОСОБА_2

Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, справу розглядати без його участі.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечив.

Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до довідки Видинівської сільської ради від 11.01.2019р. за ОСОБА_2, який помер 21.11.1998р., числився житловий будинок, який знаходиться по вул. Серафинець, 17 в с. Видинів Снятинського району. Після його смерті в оперативне управління спадковим майном вступила його дружина ОСОБА_3. Дане господарство відносилось до колгоспного двору. ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована одна. Позивач проживав з померлою ОСОБА_3, здійснював за нею догляд та надавав допомогу у веденні домашнього господарства, після її смерті позивач вступив в управління спадковим майном. Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався у виконкомі Видинівської сільської ради 06.09.2004р..

Згідно заповіту, посвідченого 06.09.2004р. секретарем Видинівської сільської ради, спадкоємцем всього належного на праві власності ОСОБА_3 майна в рівних частинах є ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Даний заповіт не змінений та не скасований.

ОСОБА_3 померла 08.11.2009р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 103043.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 113 від 16.12.2015р. ОСОБА_4 помер 16.12.2015р..

Відповідно до сертифіката на право приватної власності на землю серії ІФ № 177, ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Видинівської сільської ради від 02.10.1995р. отримав у приватну власність земельну ділянку в розмірі 1,53/61,4 умовних кадастрових гектарів на території Видинівської сільської ради в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості.

Згідно державного акта на право приватної власності на землю IV-ІФ № 036680, виданого 12.04.2001р., ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,38 га в межах згідно з планом, що розташована на території Видинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до довідки Видинівської сільської ради від 11.01.2019р. за ОСОБА_2 числяться наступні земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,08 га; для ведення особистого селянського господарства 0,41 га; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 1,376 га, а саме: ділянка № 32 площею 1,021 га, ділянка № 683 площею 0,355 га.

Відповідно до довідки Видинівської сільської ради від 25.02.2016р. померлий ОСОБА_4 дійсно проживав в сімї своєї дружини ОСОБА_5 в с. Видинів по вул.. Головна, 17 Снятинського району. На день його смерті в господарстві були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_1, невістка ОСОБА_6, онуки: ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

Згідно заяви про відмову від прийняття спадщини, поданої 15.02.2016р. ОСОБА_5 та нотаріально посвідченої, остання відмовилась від отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 16.12.2015р., в користь сина померлого- Чернівчана С.В..

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Зібрані по справі докази вказують, що ОСОБА_2, який помер 21.11.1998р., на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 1,38 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Видинівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, після смерті якого 12.04.2001р. було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ІФ № 036680, спадкоємцем якого за законом стала його дружина ОСОБА_3, яка вступила в управління спадковим майном. Після смерті ОСОБА_3, яка померла 08.11.2009р., спадкоємцями за заповітом на все належне їй на праві власності майно стали: батьки позивача- Чернівчан В.І. та ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_4, який помер 16.12.2015р., спадкоємцями за законом належного йому на праві власності майна, стали: його син позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_5, яка у встановлений законом термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1.

А тому суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку, що розташована на території Видинівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, площею1,38 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ІФ № 036680 від 12.04.2001р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 182, виданого на ОСОБА_2.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328,1218, 1268, ЦК України, ст. 524, 534, 548, 549, 560 ЦК УРСР, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, що розташована на території Видинівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, площею 1,38 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ІФ № 036680 від 12.04.2001р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 182, виданого на ОСОБА_2, який помер 21.11.1998р..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.