Справа № 214/7574/18
2/214/358/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі

головуючого судді Чернової Н.В.,

при секретарі судового засідання Звада Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/7574/18 за позовною заявою ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на свою користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину у розмірі 37119,00 грн., що викликані особливими обставинами її хворобою та інвалідністю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказала, що проживаючи спільно з ОСОБА_3, 07.02.2013 року народила від нього сина ОСОБА_4 На теперішній час, вона з сином проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а батько дитини, за адресою: АДРЕСА_3. ОСОБА_3 працездатний, фізично здоровий чоловік, але дитину не утримує, матеріально не забезпечує. Дитина потребує придбання для неї продуктів харчування, одягу, всього необхідного для належного розвитку дитини відповідного віку. Окрім того, їх спільний син потребує додаткових витрат у звязку зі станом здоровя, оскільки має діагноз ДЦП, спастичний тетрапарез, симптоматична епілепсія. Дитині присвоєно категорію інвалід дитинства підгрупи А. Окрім того, дитина має неврологічні та генетичні захворювання, стоїть на обліку в Київському генетичному центрі «Охмадит», потребує реабілітації центру «Томатіс», періодично необхідно відвідувати епілептолога в клініці «Лікарська практика» та здавати високовартісні аналізи і купувати дорогі медичні препарати, проходити стаціонарне лікування в медичних закладах, користуватися послугами приватного лікаря, доглядальниці, логопеда, оплачувати проїзд до медичних закладів Києва та Харкова, тимчасове проживання у вказаних містах. Позивач зазначає, що витрати на лікування та підтримання здоровя дитини за останній рік склали 37119,00 грн., у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, не визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Так, судом встановлено, що 09.10.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управляння юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №545, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №175393 (а.с.6).

Вказаний шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.06.2018 року, яке не оскаржено та набрало чинності 30.07.2018 року (а.с.12).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №433794, виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №225 (а.с.3).

Відповідно до копії довідки №360 від 10.10.2018 року, виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №190» Криворізької міської ради, ОСОБА_2 дійсно працює в зазначеному комунальному закладі на посаді вихователя з 01.11.2005 року. З 20.09.2018 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років (а.с.13).

Як видно з копії довідки від 10.10.2018 року, виданої головою ЖБК «Рассвет-34», ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14).

Суд, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_2 в частини стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4, дійшов висновку про їх задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.ст.141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька.

Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За вказаних обставин, враховуючи встановлені судом та доведені належними доказами обставини, що в розумінні ч.1 ст.182 СК України мають значення при визначенні розміру аліментів, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач інших утриманців немає, є працездатною особою. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття в у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача.

Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивач звернулась до суду із позовом 14 листопада 2018 року, відтак аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати.

Окрім того, позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину в порядку ст.ст.180, 185 СК України, надавши в якості доказів копії чеків, підтверджуючих витрати на лікування та підтримання здоровя дитини, медичних висновків про стан здоровя дитини, тощо (а.с.16-50).

Відповідно до положень ст.180, 185 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, окрім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №569/6838/15-ц та від 26.09.2018 року у справі №761/6933/17).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Так, судом встановлено, що малолітньому ОСОБА_4 присвоєно категорію «інвалід дитинства підгрупи А», у звязку з встановленням діагнозу ДЦП, спастичний тетрапарез зі стійкими вираженими порушеннями з відсутністю самостійної ходи, симптоматична епілепсія. Вказана обставина підтверджується копію медичного висновку №98 від 13.09.2018 року (а.с.8).

Окрім того, відповідно до копії листа №2075 від 25.10.2013 року з КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» КМР, на засіданні лікарської консультативної комісії 19.09.2013 року прийнято рішення про присвоєння дитині ОСОБА_4 категорії «інвалід дитинства підгрупи А», що відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», передбачає підвищення розміру надбавки на догляд до 75% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с.7).

Також, незадовільний стан здоровя ОСОБА_4 підтверджується копією виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №3197, згідно з яким останньому поставлений діагноз ДЦП, подвійна геміплєгія, гіпертензіонно-лікворний синдром, епісиндром, вторинна кардіоміопатія (а.с.9).

При цьому, відповідно до копії консультативного висновку епілептолога від 11.07.2018 року, виданої медичним центром «Лікарська практика», малолітньому ОСОБА_4 поставлений діагноз ДЦП, змішана форма, виражена інтелектуально-мнестична недостатність, симптоматична фокальна епілепсія, стадія нестійкої медикаментозної ремісії (а.с.11).

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4, в період 2013-2018 роки отримував лікування у ряді медичних закладів України, у звязку з чим позивач змушена була нести відповідні витрати на придбання ліків, здавання аналізів та переїзд до інших міст та проживання. За вказане лікування позивачем сплачено кошти в сумі 36786,82 грн., що підтверджується копіями квитанцій, товарних чеків, актів про надані медичні послуги та проїзних документів за період з 2013 року по 2018 рік (а.с.15-50).

При цьому, суд не бере до уваги копії проїзних документів на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на загальну суму 777,30 грн. (а.с.16, 21), оскільки позивачем не зазначено в позовній заяві та не додано належних доказів, в підтвердження тієї обставини, що вказані особи мають будь-яке відношення до лікування дитини, у звязку з чим їй довелося нести додаткові витрати на придбання їм проїзних документів.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи рівність обовязків батьків щодо матеріального утримання дитини, а також те, що позивачем не доведено належними доказами частину заявлених нею додаткових витрат на лікування дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 18393,41 грн., що становить 50 відсотків додаткових витрат понесених позивачем на лікування сина.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 206, 223, 258, 259, 264-265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.79, ч.2 ст.84,180-183, 184, 191 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП невідомий, аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_1, у розмірі 1/4 від доходів боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП невідомий на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_1, додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 18393 (вісімнадцять тисяч триста девяносто три) грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП невідомий, судовий збір в дохід держави у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчі листи для предявлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чернова Н.В.