Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Капалкіної О. С .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Укрлогістика», 3-і особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача 267 187, 15 гр. матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди та 50 000, 00 гр. моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що 23 лютого 2017 року о 06 год. 55 хв. на автодорозі Київ-Чоп 523 км. + 300 м. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, та автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , який належить на праві власності ТОВ «Укрлогістика», під керуванням водія ОСОБА_4

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню в виді штрафу в дохід держави в розмірі 340, 00 гр.

Постанова суду набрала законної сили 25 квітня 2017 року.

В результаті дій ОСОБА_4 належний йому автомобіль марки «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 , зазнав суттєвих механічних ушкоджень.

Після звернення до суду з даним позовом він звернення до Київського науково-дослідного інституту судових експерти Міністерства юстиції України для встановлення вартості матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 1525/18-54 від 09 лютого 2018 року вартість матеріального збитку, завданого йому внаслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу станом та в цінах на момент ДТП 22 лютого 2017 року складає 359 787, 15 гр.

На момент дорожньо-транспортної пригоди належний відповідачу транспортний засіб був застрахований в ПАТ «Страхова група ТАС», якою за його заявою йому було виплачено 100 000, 00 гр. страхового відшкодування в межах ліміту страхової суми.

Крім того, ним було сплачено за послугу перевезення несправного транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до м. Києва 7 400, 00 гр., що підтверджується розрахунковою квитанцією № 23/02/2017 від 23 лютого 2017 року.

Таким чином, загальна вартість майнової шкоди склала 267 187, 15 гр.

Крім того, протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час він не міг вночі спокійно спати.

Його сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля, що спричинило виникнення пригніченого та нервового стану.

Від такого стану та нецільового використання коштів сім`ї постраждали, крім нього, члени його родини, що призвело до розладу стосунків.

Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди він поніс втрати, пов`язані з його діловою репутацією перед своїми контрагентами, оскільки до початку пригоди він прямував до Республіки Італія на ділову зустріч для укладення угоди, яка була скасована в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

В подальшому його діловий партнер відмовився від підписання угоди, що призвело до втрати ділової репутації і, як наслідок, неотримання майбутньої вигоди.

Розмір заподіяної моральної шкоди має компенсувати йому ті емоційні страждання, які довелося перенести йому і його родині, та витрати, пов`язані з відновленням його психічного стану, відпочинку від усього, що сталося з ним та членами його родини.

Розмір душевних страждань і страждань його родини він оцінює в 50 000, 00 гр.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Скориставшись своїм правом, надав до суду письмовий відзив, яким не спростовував ні самої дорожньо-транспортної пригоди, ні вини 3-ї особи ОСОБА_4 у ній.

На виконання вимог закону між ТОВ «Укрлогістика та Страховою компанією ПАТ «Страхова група «ТАС» укладено Поліси № АК/5207070 та № АК/5207071 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 листопада 2016 року.

Вказаними полісами забезпечений, у тому числі, автомобіль марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , та встановлено ліміт відповідальності в розмірі 100 000, 00 гр.

За повідомленням як товариства, так і позивача, останньому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100 000, 00 гр.

Зазначає, що автомобіль марки «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 , не є власністю позивача, який був за кермом даного автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , доданим до позовної заяви.

Доказів належності пошкодженого автомобіля позивачу останнім до суду надано не було.

Крім того, згідно вказаного свідоцтва строк його дії закінчився 31 березня 2016 року, тобто на момент ДТП позивач здійснював керування автомобілем без реєстрації у відповідних державних органах України.

Таким чином, вважає, що позивач не має право на відшкодування майнової шкоди, оскільки він не є власником транспортного засобу «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, зазначає, що позивачем з власної ініціативи було зроблено дві експертизи з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження транспортного засобу.

Перша автотоварознавча експертиза проводилася щодо автомобіля марки «Ford Ranger XLT», 2014 року випуску, що підтверджується Звітом № 13999 від 16 березня 2017 року про визначення вартості матеріального збитку.

Визначення об`єму відновлювальних робіт проводилось на підставі результатів огляду КТЗ від 15 березня 2017 року, тобто відразу після ДТП.

Встановлена станом на 16 березня 2017 року вартість матеріального збитку склала - 89 820, 82 гр., проти якої позивач не заперечував.

Друга автотоварознавча експертиза проводилася щодо такого ж автомобіля автомобіля 2013 року випуску, що підтверджується Висновком експертного дослідження №1525/18-54 від 09 лютого 2018 року.

Визначення об`єму відновлювальних робіт проводилось на підставі результатів огляду КТЗ станом та в цінах на дату ДТП - 22 лютого 2017 року.

При цьому в даному Висновку міститься посилання на Додатки № 1 та № 2, які до заяви про збільшення позовних вимог прикладені не були.

Крім того, сам огляд автомобіля здійснювався після спливу майже одного року з моменту ДТП, протягом якого з автомобілем могли здійснюватися відповідні процеси, наприклад іржавіння тощо.

Позивачем не надана інформація щодо місця знаходження пошкодженого автомобіля після ДТП, не надана інформація та підтверджуючі документи щодо здійснення ремонтних робіт автомобіля протягом 2017-2018 років, не надано інформації та підтверджуючих документів щодо виплати на відновлювальний ремонт 100 000, 00 гр., які були отримані позивачем в травні 2017 року.

Також зазначає, що у Висновку другої експертизи надані неправдиві дані, зокрема експертом вказані дві дати ДТП - 22 лютого 2017 року та 24 лютого 2017 року, що не відповідає дійсності.

Фактична дата ДТП - 23 лютого 2017року, яка також відображена у висновку першої експертизи від 16 березня 2017 року, а також в постанові суду Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року.

У висновку другої експертизи рік випуску пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «Ford Ranger XLT» - 2013, але фактично рік випуску пошкодженого автомобіля є - 2014.

Зазначає, що експерт здійснював порівняння між автомобілями марки «Ford» та «Nissan», не дивлячись на те, що виробники вказаних марок автомобілів різні, а також країни виробництва різні.

Експертом у другій експертизі встановлена вартість матеріального збитку в розмірі 359 787,15 гр., тобто розмір матеріальної шкоди збільшився за один рік на 169 966,33 грн., що вважає необґрунтованим.

Така різниця в розмірі матеріальної шкоди між висновками першої експертизи, проведеної з ініціативи позивача одразу після ДТП в 2017 році та другої експертизи, проведеної також з ініціативи позивача в 2018 році, викликає сумніви щодо їх правильності та обґрунтованості.

Крім того, вважає, що позивачем не було надано до позову жодних належних доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди, яка, на його думку, підлягає стягненню.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 будучи присутнім в попередніх судових засіданнях проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві.

Третя особа ОСОБА_5 , будучи присутньою в попередніх судових засіданнях, позов підтримала з підстав, зазначених у ньому.

У подальшому 3-іі особи в судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставили.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Судом встановлено, що 23 лютого 2017 року о 06 год. 55 хв. на автодорозі Київ-Чоп 523 км. + 300 м. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, який належить на праві власності ОСОБА_5 , та автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , який належить на праві власності ТОВ «Укрлогістика» під керуванням водія ОСОБА_4

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року винним у даній ДТП визнаний ОСОБА_4

/ т. 1, а.с. 42 /

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом.

Таким чином, вина ОСОБА_4 в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Встановлено також, що цивільно-правова відповідальність відповідача - ТОВ «Укрлогістика», як власника автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , в момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» за полісом № АК/5207070 та за полісом № АК/5207071.

/ т. 1, а.с. 76 - 77 /

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

За змістом п. 22.1 ст. 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

23 лютого 2017 року відповідачем була надана до Страхової компанії заява про настання страхової події, зареєстрована Страховою компанією за реєстраційним № 02124/01/2017/80.

Позивач при зверненні до суду зазначив, що на виконання вимог закону ПАТ «Страхова група «ТАС» йому було виплачено 100 000, 00 гр. страхового вдшкодування.

Дані обставини підтвердила в судовому засіданні представник відповідача.

Відповідно до Висновку експертного дослідження №1525/18-54 від 09 лютого 2018 року Науково-дослідного інституту судових експертиз, наданого на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на дату ДТП складає 359 787, 15 гр.

/ т. 1, а.с. 99 - 102; 130 - 148 /

Ухвалою суду від 05 квітня 2019 року за клопотанням представника відповідача - ТОВ «Укрлогістика» була призначена судова автотоварознавча експертиза, провадження якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно з Висновком за результатами проведення судової комісійної автотоварознавчої експертизи № 15311/19-54 від 31 липня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки « Ford Rager XLT», д.н. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, станом на момент ДТП складала 252 973, 99 гр.

Вартість матеріального збитку станом на день проведення експертизи складає 280 930, 20 гр.

/ т. 2, а.с. 36 - 46 /

В пунктах 4,6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Встановлено та підтверджено представником відповідача, 3-я особа ОСОБА_4 у момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Укрлогістика».

Його вина в дорожньо-транспортній пригоді встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Таким чином, ТОВ`Укрлогістика» є особою, відповідальною за завдання шкоди позивачу пошкодженням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з цього та з урахуванням Висновку експерта за результатами проведення судової комісійної автотоварознавчої експертизи № 15311/19-54 від 31 липня 2019 року, до стягнення з відповідача на користь позивача належить, за вирахуванням сплаченої суми страхового відшкодування, 152 973, 99 гр.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, згідно з п.9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з викладеного вище, приведеного позивачем обґрунтування в частині завданої йому моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на його користь 2 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, представництво інтересів позивача в суді готувалося та здійснювалося Адвокатським об`єднанням «Закон та Справедливість» відповідно до Договору про надання правової допомоги від 18 серпня 2017 року.

Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг № 1 до Договору про надання правової допомоги від 18 серпня 2017 року, складеного 13 березня 2018 року, позивачем було сплачено за послуги правничої допомоги 12 800, 00 гр.

Виходячи з цього, предмету спору, обсягу та характеру наданих послуг позивачу, суд приходить до висновку, що сплачена позивачем сума за отримання правничої допомоги відповідає як складності справи, так і обсягу виконаних робіт, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 12 800, 00 гр. витрат на правничу допомогу.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивачем було сплачено за послугу перевезення несправного транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до м. Києва в розмірі 7 400, 00 гр.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Враховуючи, що ПАТ» Страхова група «ТАС» позивачу виплачено страхове відшкодування в повному обсязі ліміту відповідальності, дана сума підлягає стягненню з відповідача, як особи, відповідальної за шкоду.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За таких обставин, з відповідача - ТОВ «Укрлогістика» на користь позивача підлягає стягненню 7 400, 00 гр. судових витрат та судовий збір в розмірі 1 497, 22 гр.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню 52, 22 гр. судового збору на користь держави.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, в момент дорожньо-транспортної пригоди пошкодженим транспортним засобом керував позивач.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільни і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін.

На виконання даних вимог судом до участі в справі була залучена власник транспортного засобу ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні підтримала позов.

Крім того, відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд вважає, що допущена в висновку експертизи описка в частині року випуску пошкодженого транспортного засобу не впливає на вирішення спору, і доказів того, що вона вплинула чи могла вплинути на визначений комісією експертів розмір завданої шкоди його пошкодженням представник відповідача не навів і не надав.

Що стосується проведеного представником відповідача аналізу двох висновків експертизи, суд зважає на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 2018 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз був наданий висновок на замовлення позивача.

Комісійна автотоварознавча експертиза Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз була проведена в межах розгляду справи саме за ініціативою представника відповідача в зв`язку з незгодою з сумою шкоди за первинним Звітом.

/ т.1, а.с.26 - 41; т.2, а.с. 3 - 4; 30 - 32; 36 - 64 /

Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, наданий позивачем при зверненні до суду Висновок від 09 лютого 2018 року не є висновком експертизи в розумінні вимог закону.

Крім того, аналізуючи висновок комісійної експертизи, представник відповідача перед судом клопотань про виклик експерта в судове засідання не порушував. Як і не порушував питання про його неповному або неправильність.

За таких обставин приведені заперечення представника відповідача в цій частині суд не приймає до уваги.

Що стосується решти мотивів, приведених представником відповідача в обґрунтування заперечень проти позову, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить з того, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

З урахуванням цього та викладеного вище обґрунтування і решта тверджень представника відповідача судом не приймається до уваги.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 20, 23, 979, 1166, 1167, ф1187, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Укрлогістика» / 03058 м. Київ вул. Гарматна, 39-В, / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_6 / 152 973 , 99 гр. матеріальної шкоди, 2 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди та 1 497, 22 гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Стягнути з з Товариства з обмеженою відповідальністю « Укрлогістика» / 03058 м.Київ вул. Гарматна, 39-В, / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_6 / 7 400, 00 гр. судових витрат та 12 800, 00 гр. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з з Товариства з обмеженою відповідальністю « Укрлогістика» / 03058 м. Київ вул. Гарматна, 39-В, / 52, 22 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2019 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва