Справа № 185/1323/19
Провадження № 2/185/1975/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 березня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В

08 лютого 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, який уточнила 22 березня 2019 року в судовому засіданні, та відповідно до якого просила суд, стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 лютого 2019 року та до досягнення дитиною віку повноліття, та допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

В обґрунтування позову вона зазначила, що з 14 лютого 2009 року по теперішній час вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_3. Від шлюбу вони з відповідачем мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом із нею і перебуває на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо від неї. У листопаді 2018 року між ними було досягнуто згоди стосовно порядку та розміру сплати аліментів - 3000 грн. щомісяця, що підтверджується відповіддю відповідача у листуванні між ними у месенджері Вайбер. Відповідач дотримався обіцянки та надав у листопаді 2018 року на утримання сина матеріальну допомогу на загальну суму 3000 грн. (1500 грн. грошовими коштами, 1500 грн. придбання ліків для дитини). Проте, з грудня 2018 року відповідач взагалі перестав надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідач не надає їй жодної допомоги ні грошима, ні харчами, ні одягом для утримання сина. Вона не в змозі самостійно забезпечити нормальний рівень життя дитині, оскільки не працює. Дитина здорова, на диспансерному обліку не перебуває. Відповідач працює, має постійний дохід, але приховує від неї інформацію про місце своєї роботи та розмір доходів. На цій підставі вона не має можливості отримати довідку про його середньомісячний заробіток. Стан здоровя та матеріальний стан відповідача дозволяє йому виділяти кошти на утримання дитини. Інших дітей та на утриманні у відповідача не має. Аліменти він нікому не платить. Добровільно відповідач не бажає виділяти кошти на утримання сина. На її думку, сума аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно є достатньою для забезпечення лише першочергових потреб дитини.

Позивач в судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги, а саме просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 лютого 2019 року та до досягнення дитиною віку повноліття.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом під час дослідження матеріалів справи встановлено, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбних відносинах з 14 лютого 2009 року(арк.с.3). Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(арк.с.4), який проживає разом із позивачем за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Західнодонбаська, 35/11(арк.с.8). Відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2(арк.с.14). Позивач станом на 28.01.2019 року не працює, та обліковується у Центрі зайнятості(арк.с.10). Відповідач працює Фахівцем з технічних питань в ТОВ «Фомальгаут-Полімін» з 31.07.2018 року, та отримав дохід за період з вересень по грудень 2018 року та з січня по лютий 2019 року у сукупному розмірі 19828,87 грн. з врахуванням обовязкових утримань із заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, та вважає, що той розмір частки, який зазначений в уточнених позовних вимогах, буде достатнім розміром частки аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, який буде стягуватись з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви з позовними вимогами про стягнення аліментів, проте суд, як державний орган судової влади України поніс витрати при розгляді цієї судової справи у розмірі 704,80 грн., тому суд приходить до висновку, що витрати на судовий збір потрібно покласти на відповідача та стягнути їх на користь державного бюджету України.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 лютого 2019 року та до досягнення дитиною віку повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір на користь державного бюджету України в сумі 704.80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області.

Повний текст рішення суду складено 26 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_5