Провадження № 2/344/1860/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківськийміський суд Івано-Франківськоїобласті в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.

за участі позивача ОСОБА_1, представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4, представника відповідачки Лугового М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення сервітуту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні своєю квартирою за адресою: АДРЕСА_2, який належить їй на праві власності, шляхом впорядкування прибудинкової території біля стіни своєї квартири від сміття, зрізання декоративних рослин на стіні свого будинку та встановлення сервітуту на право постійного обслуговування ОСОБА_1 стіни та вікон житлової квартири з боку прибудинкової території ОСОБА_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона проживає та є власником однієї з трьох квартир в житловому будинку на АДРЕСА_1, а також є власником земельної ділянки призначеної для обслуговування вказаного житлового будинку. Зовнішня стіна та вікна квартири виходять на прибудинкову територію сусідки ОСОБА_4, яка є власником суміжної квартири № 4 в цьому ж будинку. На земельній ділянці сусідки росте декоративний площ, який проростає на стіні квартири позивачки, що зумовило пошкодження пінопласту. Власник сусідньої земельної ділянки на численні прохання позивачки та на прохання співмешканців квартири позивачки відмовляється зрізати декоративну рослину з стіни будинку позивачки, чи надати дозвіл на зрізання рослини. Окрім того, відповідачем було зламано із зовнішньої стіни квартири частину труби для стоку дощової води. Відповідач періодично здійснювала засмічення прибудинкової території біля стіни квартири позивачки будівельними та іншими відходами. Відповідач не дозволяє проходити через сусідню земельну ділянку задля здійснення ремонтних робіт зовнішньої стіни квартири та обслуговування вікон. У зв'язку з наведеним, за рекомендацією органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, позивачка змушена була звернутись до суду з позовом.

07 грудня 2018 року до початку підготовчого засідання позивачка подала заяву про заміну неналежного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_6.

Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_6.

08 січня 2019 року до початку підготовчого засідання відповідачка подала відзив на позовну заяву в якому вказала, що позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити, оскільки права позивача ніяким чином не порушено, та як у відповідності до експлікації земельних ділянок на АДРЕСА_1 у кожного власника земельної ділянки є окремий вхід, а тому жодних перешкод у користуванні своєю земельною ділянкою у позивача немає. Твердження позивачки про те, що відповідачка не дає їй дозволу на зрізання плюща не відповідає дійсності, так як відповідачка особисто періодично сама зрізає цю рослину. Щодо руйнування сіни позивачки, то нею не надано жодних доказів на підтвердження своїх слів. Позивачем проводились роботи з утеплення будинку і відповідачем жодних перешкод в цьому їй не чинила. Щодо засмічення прибудинкової території, то відповідачка на даний час проводить ремонтні роботи своєї квартири і тому на час ремонту знаходяться будівельні матеріали. Після закінчення ремонтних робіт відповідачка прибере прибудинкову територію.

31 січня 2019 року до початку підготовчого засідання позивачка уточнила свої позовні вимоги та просить суд:

усунути перешкоди у користуванні її квартирою за адресою: АДРЕСА_2, який належить їй на праві власності, шляхом впорядкування прибудинкової території біля стіни її квартири від сміття, зрізання декоративних рослин на стіні її будинку;

встановити невідчужуваний сервітут на право ОСОБА_1 проходу через земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0236 га. за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 для обслуговування (ремонту) стіни та вікон житлової квартири та інших конструктивних елементів будинку з боку прибудинкової території ОСОБА_4;

сервітут встановити без зазначення строку із збереженням своєї дії у разі переходу до іншої особи права власності на майно відносно якого встановлено сервітут.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представники позивача адвокати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав наведених у відзиві, просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідачки адвокат Луговий М.Р. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві. Також зауважив, що позивачкою не чітко викладено позовні вимоги, не зрозуміло кого слід зобов'язати усунути перешкоди в користуванні та в чому полягають ці перешкоди, не зазначено який саме сервітут слід встановити і щодо кого.

Свідок ОСОБА_7, який є чоловіком позивачки та проживає з нею в квартирі АДРЕСА_1, дав покази в яких вказав, що стіна їхнього будинку ним обслуговувалась завжди, доступ до земельної ділянки був, фіртка була відкрита. Він підходив до відповідачки з проханням надати доступ до стіни будинку, але відповідачка не хоче говорити про це.

Свідок ОСОБА_8, який є батьком відповідачки та час від часу проживає в квартирі АДРЕСА_4, дав покази в яких вказав, що жодних перешкод в користуванні позивачці його дочка не чинить. Позивачка чи її теща постійно визивають службу благоустрою. Його дочка робить ремонт і тому на прибудинковій території є будівельне сміття. Чоловік позивачки поросив його зайти на земельну ділянку дочки, то свідок його пустив, жодних перешкод не було.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до наступних висновків.

Позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 20.01.1998 року (а.с.33).

Також позивачка ОСОБА_1 є співвласником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки), що розташована на АДРЕСА_1, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.34).

Відповідачка ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_4, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2014 року та витягом про реєстрацію права власності (а.с.99-100).

Також відповідачка ОСОБА_6 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки) площею 0,0236 га., що розташована на АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.12.2014 року та витягом про реєстрацію права власності (а.с.98).

До матеріалів справи відповідачкою додано копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 (а.с.101-102).

Позивачкою копію технічного паспорта на свою квартиру до позовної заяви не додано та в судовому засіданні не надано.

Сторони в своїх усних поясненнях посилались на договір про розподіл прибудинкової земельної ділянки між власниками квартир в будинку АДРЕСА_1, але належним чином завіреної копії договору суду не надали.

Позивачкою до матеріалів справи надано копію проекту розподілу земельної ділянки на АДРЕСА_1, але такий проект не може бути належним та допустимим доказом, який би встановлював порядок користування земельною ділянкою (а.с.48).

Позивачка просить суд зобов'язати відповідачкуусунути перешкоди у користуванні її квартирою за адресою: АДРЕСА_2, яка належить їй на праві власності, шляхом впорядкування прибудинкової території біля стіни її квартири від сміття, зрізання декоративних рослин на стіні її будинку;

На підтвердження своїх вимог позивачка надала суду копії фотоматеріалів (а.с.35-40, 89-92), але із вказаних фотоматеріалів неможливо встановити де, коли ким вони зроблені, що на них зображено, який об'єкт, стіна та вікно якого будинку, чиєї квартири.

В судовому засіданні відповідачка та її представник вказували на те, що у технічному паспорті на будинок немає вікна в несучій стіні, вікно позивачка встановила самостійно без відповідних на те дозволів, таких тверджень відповідачки та її представника позивач та її представники не спростували, копії технічного паспорту на квартиру не надали.

Також позивачкою надано в якості доказів на підтвердження своїх вимог копії листів-відповідей від Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради за 2016-2018 роки, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, які адресовані громадянці ОСОБА_9 (а.с.41-43, 45-47) та тільки один лист-відповідь від 06.09.201 року адресований позивачці ОСОБА_1 (а.с.44).

Позивачка пояснювала, що ОСОБА_9 є її родичкою та проживає у квартирі № 2, але належних та допустимих доказів цього не надала.

Належних, допустимих та достатніх доказів, що відповідачка чинить перешкоди у користуванні квартирою чи прибудинковою територією позивачка суду не надала.

Щодо листа начальника відділу поліції адресованого ОСОБА_9, то з його змісту неможливо встановити про яке звернення йдеться та зміст звернення, обставини правопорушення, яке вчинено ОСОБА_6 з необережності. Копію самого звернення позивачка та її представники суду не надали.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст. 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності, відповідно до якого, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку в суду не було сумнівуу добросовісному здійсненні сторонами їхніх процесуальних прав та виконанні обов'язків щодо доказів, оскільки обидві сторони мали адвокатів, яким норми права щодо подання доказів добре відомі чи мали б бути відомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачкою не доведено, що їй чиняться перешкоди у користуванні власною квартирою та прибудинковою земельною ділянкою.

Щодо вимоги позивачки про встановлення невідчужуваного сервітуту на право проходу через земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0236 га. за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 для обслуговування (ремонту) стіни та вікон житлової квартири та інших конструктивних елементів будинку з боку прибудинкової території ОСОБА_4 та встановлення такого сервітуту без зазначення строку із збереженням своєї дії у разі переходу до іншої особи права власності на майно відносно якого встановлено сервітут, то суд при вирішенні вказаної вимоги керується такими нормами права.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЗК України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження.

На вказану норму законодавства у листах-відповідях, які адресовані ОСОБА_9, посилались Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради та виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради.

Позивачка просить встановити сервітут відповідно до ст. 401-402 ЦК України.

Відповідно до ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ч. 1 ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужою земельною ділянкою визначено в ст. 404 ЦК України.

Встановлюючиземельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд маєвраховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власникаабоземлекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється, є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

При цьому, саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки чи квартири неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до частини третьої статті 402 ЦК вона не досягла з відповідачкою домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза.

Позивачкою не доведено та необґрунтовано необхідності встановлення сервітуту, не надано суду доказів того, що вона зверталась до відповідачки із проханням по надання такого сервітуту на певний час.

З огляду на викладене, підстави для встановлення на користь позивача безстрокового земельного сервітуту відсутні.

Таким чином, виходячи із заявленихпозовнихвимог, системного аналізуположень чинного законодавстваУкраїни та матеріалівсправи, суд дійшоввисновку про те, щопозовнівимогипозивачкине підлягаютьзадоволенню.

На підставі викладеного, відповідно дост.ст. 154, 158 ЗК України, ст.ст. 319, 39,401, 402, 404 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення сервітуту - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2019 року.

Суддя Бабій О.М.