Справа № 367/8247/19
Провадження №2-о/367/649/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

Головуючої судді Саранюк Л.П.,

за участі секретаря с/з Бабакової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ; заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального напису,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з ОСОБА_2 (далі - заінтересована особа) з березня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають сина.

З дати укладення шлюбу по даний час як подружжя разом не проживали. ОСОБА_2 мав офіційне працевлаштування та проживав в м . Дніпро (Дніпропетровськ ) в орендованому помешканні. Як батько дитини, ОСОБА_2 , ніколи не приймав участі у вихованні та у житті спільного сина. Заявник також має двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу. Спільного майна для проживання за весь час подружнього життя у сторін не було. За весь час подружнього життя заінтересована особа приїзджав до динити один раз на місяць, а то і через більший період часу. Під час таких приїздів у нас постійно виникали конфлікти, непорозуміння, крики та грубі образи зі сторони ОСОБА_2 . Мало місце також, коли були присутні неповнолітні діти при цьому, що мало наслідки психологічного та морального насильства, по відношенню до неповнолітніх дітей.

Були випадки, коли заявник та діти приїздили на певний час до м. Дніпро, де проживав ОСОБА_2 , заради збереження сім`ї та спілкуванні з дитиною. Неодноразово ОСОБА_2 з конфліктами та образами виганяв її та неповнолітніх дітей з м. Дніпро. Бували випадки, коли це відбувалося в стані алкогольного сп`яніння зі сторони ОСОБА_2 . Після чого вона та діти поверталися до дому, де проживали. Але словесні образи зі сторони ОСОБА_2 продовжувалися в телефонному режимі - дзвонив та писав їй образливі смс - повідомлення. Також були непоодинокі випадки, коли ОСОБА_2 дзвонив її батькам з образами в її сторону.

В серпні цього року, коли вона та діти перебували в м. Дніпро (вона дізналася, що ОСОБА_2 ще з 2016 року (до офіційного одруження з нею, але під час стосунків) має інших позашлюбних дітей, постійно обманює її, має стосунки з іншою жінкою, фінансово забезпечує її повністю та фізично зраджує їй за весь час подружнього життя). Таким чином, ОСОБА_2 було вчинено неправомірні та неадекватні дії, які є наслідками морального, психологічного насильства по відношенню до них.

Під час одного із конфліктів, який стався 10.08.2019 р. (в присутності малолітніх дітей), ОСОБА_2 неодноразово звертався до неї нецензурними словами, образами та нанесенням тілесних ушкоджень. Вона змушена була звернутися за допомогою з заявою до правоохоронних органів м. Дніпро, з проханням вжити заходів щодо неправомірних дій ОСОБА_2 . Дільничним офіцером, в ході розгляду матеріалу, в діях ОСОБА_2 вбачався склад адміністративного правопорушення за ст.173-2 КУпАП та було складено адміністративний протокол.

Також, 17.08.2019 р. о 18.00 год., вона змушена була знову звернутися до правоохоронних органів м. Дніпро, з заявою щодо вжиття заходів до ОСОБА_2 , який самовільно змінив замки на вхідних дверях до орендованої квартири в м . Дніпро , де вони проживали за час нашого там перебування. Вона та неповнолітні діти повернулися з м. Києва (де ми перебували в гостях у моїх батьків), та не змогли потрапити в дане орендоване помешкання, незважаючи на те, що була пізня година, діти хотіли їсти та було холодно на вулиці. В ході розгляду матеріалу правоохоронними органами неодноразово здійснювався вихід за адресою орендованої квартири, однак двері ніхто не відчинив. Також правоохоронними органами була проведена розмова з ОСОБА_2 в телефонному режимі, щодо його неправомірних дій по відношенню до неї та до малолітніх дітей в даній ситуації, просили відчинити двері, щоб вона та неповнолітні діти потрапили до помешкання, на що ОСОБА_2 відповів, що він знаходиться не в помешканні та не впустить їх до орендованого помешкання, і щоб вони поверталися до міста де проживали.

Вона та неповнолітні діти змушені були пізньої години о 21.00 їхати, до місця перебування ОСОБА_2 (це є земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 , яка була придбана ОСОБА_2 в 2018 р. з проханням впустити їх до орендованої квартири, де знаходилися особисті речі. На той час ОСОБА_2 був в стані сильного алкогольного сп`яніння та знаходився в компанії сторонніх чоловіків. На її прохання, що діти хочуть їсти, пити, спати (22-23 год. ночі), ОСОБА_2 не реагував. Ображав її нецензурними словами, криками у присутності малолітніх дітей, не реагував також на їхні прохання (діти плакали і просили його впустити до орендованої квартири). Також, до даної земельної ділянки приїжджали правоохоронні органи за викликом ОСОБА_2 , за його словами - щодо неадекватних дій з її сторони по відношенню до малолітніх дітей (начебто вона сама примусила дітей знаходитися в таких умовах перебування там). За результатами виклику, огляду місця перебування дітей та її, проведенням бесіди з нею, правоохоронними органами не встановлено в її діях порушення ні морального, ні фізичного щодо дітей та до ОСОБА_2 . Однак, правоохоронними органами щодо дій ОСОБА_2 в даній ситуації, проведено роз`яснювальну розмову щодо неправомірності даних дій по відношенню до неї та неповнолітніх дітей. На що ОСОБА_2 не відреагував ніяк. Вона та діти перебували там цілу ніч, а вранці 18.08.2019 р. ОСОБА_2 відвіз їх до орендованого помешкання, без жодного пояснення щодо своїх неправомірних та неадекватних дій щодо неї та неповнолітніх дітей. Після цих подій, вона та діти повернулися жити до м. Буча Київської області (де проживають її батьки).

Всі матеріали перевірок, правоохоронними органами м. Дніпро, долучено до накопичувальної справи, щодо складу адміністративного порушення дій ОСОБА_2 по відношенню до неї та до неповнолітніх дітей. Складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП.

У зв`язку з вищевикладеним просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на строк три місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), а саме:

- заборонити ОСОБА_2 наближення на 100 м.: до місця проживання ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - АДРЕСА_3 ;

до місця знаходження школи, в якій навчаються неповнолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - Київська область, м. Буча , ЗОШ № 4 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судове засідання заявник не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі.

В судове засідання заінтересована особа не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою, котра міститься в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливо на підставі ч.1 ст. 350 ЦПК України розглянути справу без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заявою такою, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.01.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Новоград-Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

Також встановлено, що 12.08.2019 заявник звернулась до Індустріального ВП ДВП ГУНП України в області з заявою про вчинення її чоловіком ОСОБА_2 кримінального правопорушення, зареєстрованою в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» ЖЄО № 21632.

Згідно Висновку № 21168 дільничного офіцера поліції СП Індустріального ВП ДВП ГУНП України в області Скрібінькова М. від 16.08.2019 встановлено, що розглянувши матеріал ЖЄО № 21632 він з`ясував, що 12.08.2019 до чергової частини Індустріального ВП ДВП ГУНП України в області надійшла заява від гр. ОСОБА_1 , яка просить ОНП вжити заходів до чоловіка гр. ОСОБА_2 , який 10.08.2019 вчинив конфлікт, в ході якого виражався нецензурною лайкою. В ході розгляду матеріалу дільничним офіцером поліції здійснювався вихід за адресою: АДРЕСА_6 , з метою зясування подробиць вказаних у заяві, де було опитано гр. ОСОБА_2 В діях гр. ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 173-2 КУпАП та було складено адміністративний протокол.

Відповідно до Висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 2517 КЗ «Дніпропетровське бюро судово-медичної експертизи» ДОР» у гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлені тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають скороминущі наслідки.

Згідно Висновку № 22945 про результати перевірки інформації, що надійшла до чергової частини дільничного офіцера поліції СП Індустріального ВП ДВП ГУНП України в області Брикова С. від 12.09.2019 встановлено, що розглянувши матеріал ЖЄО № 22198 він з`ясував, що 17.08.2019 до чергової частини Індустріального ВП ДВП ГУНП України в області надійшла заява від ОСОБА_1 , яка просить ОНП вжити заходів відносно свого чоловіка гр.. ОСОБА_2 , який 17.08.2019 самоправно змінив замки на вхідних дверях до квартири за адресою: АДРЕСА_6 . В ході розгляду матеріалу працівниками Індустріального ВП неодноразово здійснювався вихід за адресою: АДРЕСА_6 з метою перевірки фактів викладених у заяві, однак двері кВ. АДРЕСА_6 ніхто не відчинив. При встановленні місцезнаходження гр. ОСОБА_2 його буде опитано та прийняте рішення згідно чинного законодавства України, про що заявника буде інформовано додатково. Також на момент прийняття рішення за даним фактом до Індустріального ВП не було надано жодних документів, які б могли підтвердити суму завданого збитку, а відтак встановити ступінь матеріальної шкоди не виявляється можливим.

Також встановлено, що ОСОБА_2 30.08.2019 подано до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області позовну заяву про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 270 ЦК України, визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей).

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , заявник посилається на те, що ОСОБА_2 вчинялися щодо заявника та дітей фізичне та психологічне насильство.

Статтею 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено наступні терміни, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.п. 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку. Звернення та повідомлення про вчинення домашнього насильства стосовно дітей приймаються і розглядаються згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи вищезазначені норми законодавства, а також викладені ОСОБА_1 у заяві обставини, дії ОСОБА_2 , а саме вчинення сварок та заподіяння тілесних ушкоджень по відношенню до заявника, суд приходить до висновку, що вони є проявом психологічного та фізичного насильства.

При цьому, заявником не додано доказів, що діти чи вона в їх інтересах звертались з заявами про прояви домашнього насильства внаслідок дій ОСОБА_2 у встановленому законом порядку до Служби у справах дітей та сім`ї чи інших суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству і насильству за ознакою статі визначених п.п. 20,23 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству і насильству за ознакою статі» від 22 серпня 2018 р. № 658. Таким чином, у задоволенні заяви в частині заборони вчинення дій відносно дітей суд відмовляє. Також заявником не додано доказів тих обставин, що ОСОБА_2 веде з нею листування, телефонні переговори чи контактує з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а отже у цій частині задоволення заявних вимог суд також відмовляє.

Згідно статті 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За вищевказаних обставин заява підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Заяву задоволити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити наступні заходи обмеження прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та покласти на нього наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 наближення на 100 м.: до місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Обмежувальний припис видати строком на 3 (три) місяці.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Копію рішення направити Бучанському ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області та Виконавчому комітету Бучанської міської ради для виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Суддя: Л.П. Саранюк