Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 642/3225/13-ц

провадження № 61-29855св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «БМ Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2013 року у складі судді Клименко О. І. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2017 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П,

Овсяннікової А. І., Малінської С. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2013 року публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 07 квітня 2008 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала у кредит 38 700 доларів США з кінцевим терміном повернення 06 квітня 2015 року. Зобов`язання за договором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, станом на 14 березня 2013 року сума її заборгованості складала

26 337,42 доларів США, що еквівалентно 210 515 грн.

У зв`язку з цим ПАТ «БМ Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за указаним кредитним договором у розмірі 210 515 грн, а також судові витрати.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції та апеляційної інстанції

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2017 року, позов задоволено, стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк»заборгованість за кредитним договором від 07 квітня 2008 року у розмірі 210 515 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 105 грн 15 коп.

Судові рішення районного та суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню, оскільки відповідач всупереч умовам кредитного договору не сплачувала передбачені ним платежі, чим ухилялася від виконання своїх обов`язків та допустила заборгованість по кредиту.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив про те, що відповідачка була обізнана про розгляд справи у суді першої інстанції, оскільки отримувала судові повістки, крім того в матеріалах справи знаходиться заява

ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, з якої вбачається, що з матеріалами справи вона ознайомлена 06 серпня 2013 року, в зв`язку з чим не була позбавлена можливості звернутися до суду із відповідною заявою про застосування позовної давності.

Крім того, колегією суддів апеляційної інстанції не були прийняті до уваги доводи відповідачки стосовно того, що позивачем не доведено факт отримання нею грошових коштів з каси банку у сумі 38 700 доларів США, оскільки представником банку надано копію заяви про видачу готівки

від 07 квітня 2008 року, квитанція про здійснення валютно-обмінної операції від 07 квітня 2008 року, видатковий касовий ордер від 07квітня 2008 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просила скасувати указані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги обставини про те, що позивачем не доведено факт отримання нею грошових коштів з каси банку у сумі 38 700 доларів США, оскільки докази, заява про видачу готівки від 07 квітня 2008 року, квитанція про здійснення валютно-обмінної операції від 07 квітня 2008 року, заява про переказ готівки, платіжне доручення, меморіальний ордер не підписані нею та не засвідчені печаткою банку на дату складання зазначених документів та досліджувалися виключно судом апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року було відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано з Ленінського районного суду м. Харкова указану цивільну справу. Зупинено виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2013 року до закінчення касаційного розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Відзив на касаційну скаргу не надано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

07 квітня 2008 року що між АТ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», і ОСОБА_1 року був укладений кредитний договір № 7/22/070408, що підтверджується копією кредитного договору.

За вищевказаним договором АТ «БМ Банк» зобов`язався надати

ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 38 700 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 9,99 % річних. Ціль

кредитування - придбання автомобіля.

Свої зобов`язання за указаним кредитним договором банк виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 указану суму коштів.

В свою чергу ОСОБА_1 відповідно до пункту 5.1.1 вказаного договору зобов`язалась проводити погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування шляхом щомісячної сплати суми встановленого платежу. Кінцевий термін повернення кредиту 06 квітня 2015 року.

Крім того, відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 зобов`язалась відповідати за належне виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі, в тому числі: повернути до 06 квітня 2015 року кредит у сумі 38 700 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня).

Однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим станом на 14 березня 2013 року існувала заборгованість за кредитним договором від 07 квітня 2008 року у розмірі 26 337,42 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на день розрахунку дорівнює 210 515 грн, і складається з строкової суми заборгованості за кредитом у розмірі 14 840,97 доларів США, що дорівнює 118 623 грн 87 коп.; простроченої суми заборгованості за кредитом у розмірі 9 792,94 доларів США, що дорівнює 78 274 грн 97 коп.; простроченої суми заборгованості за відсотками в розмірі 186,62 доларів США, що дорівнює 1 515 грн 63 коп.; строкової суми заборгованості за відсотками у розмірі 95,59 доларів США, що дорівнює 764 грн 05 коп.; та пені за період з 05 грудня 2011 року по 13 березня 2013 рік, з врахуванням того, що пеню по 04 грудня 2011 року сплачено позичальником у розмірі

1 418,30 доларів США, що дорівнює 11 336 грн 47 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно частини другої статті 1054 ЦК України, частини другої

статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Статтею 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, та на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобов`язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених статтею 624 ЦК України.

Статтею 611 ЦК Українипередбачено, що при порушенні зобов`язань наступають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Суди на підставі досліджених та належно оцінених доказів дійшли правильного висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню, оскільки відповідачка всупереч умовам кредитного договору не сплачувала передбачені ним платежі, чим ухилився від виконання своїх обов`язків та допустила заборгованість по кредиту.

При цьому правильно послались на те, що відповідачка була обізнана про розгляд справи у суді першої інстанції, оскільки отримувала судові повістки, крім того в матеріалах справи знаходиться заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, з якої вбачається, що з матеріалами справи вона ознайомлена 06 серпня 2013 року, в зв`язку з чим не була позбавлена можливості звернутися до суду із відповідною заявою про застосування позовної давності (а. с. 33, 44, 45, 50).

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що позивачем не доведено факт отримання нею грошових коштів з каси банку у сумі 38 700 доларів США, оскільки заява про видачу готівки

від 07 квітня 2008 року, квитанція про здійснення валютно-обмінної операції від 07 квітня 2008 року, заява про переказ готівки, платіжне доручення, меморіальний ордер не підписані нею та не засвідчені печаткою банку на дату складання зазначених документів і досліджувалися виключно судом апеляційної інстанції, є необґрунтованими, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, цим доводам надана належна оцінка, за результатами проведення якої встановлено, що надані представником банку зазначені докази підтверджують факт отримання відповідачкою указаних кредитних коштів.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня

2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконаннязаочного рішення Ленінського районного суду

м. Харкова від 27 серпня 2013 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович