Справа№ 640/696/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2019 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Муратової С.О.,

за участю секретаря - Кіріяченко В.В.,

представника позивача

Харківської міської ради - Безродного О.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Харківської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Грузкова Юлія Володимирівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Руденко Оксана Євгеніївна, Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та договорів купівлі-продажу недійсними,-

встановив :

До Київського районного суду м. Харкова 18.01.2016 надійшла позовна заява Харківської міської ради (т.1 а.с. 3-9), яка була уточнена 23.05.2016. В уточненій позовній заяві позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 від 22.12.2014, №1-881; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23.12.2014, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є. (реєстровий № 2613), за змістом якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_6 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 08.05.2015, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В. (реєстровий № 760), за змістом якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 2 756 гр. 00 коп. (т.1 а.с. 69-75)

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, зокрема, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 по справі № 643/17344/14-ц заяву ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_7 в період з 2004 р. до 21.10.2013 за адресою: АДРЕСА_2 , однією родиною з ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено факт прийняття ОСОБА_7 спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з квартири АДРЕСА_1 . Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02.09.2015 у справі № 643/17344/14-ц за апеляційною скаргою Харківської міської ради рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 по вказаній справі скасовано, заяву ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією родиною залишено без розгляду. ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Інші особи, крім власника, на час відкриття спадщини у вказаній квартирі зареєстровані не були, у зв`язку з чим, постійно зі спадкодавцем не проживали. Таким чином, позивач зазначає, що спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_9 та складається з квартири АДРЕСА_1 , є відумерлою спадщиною та мала бути передана територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради. На підставі рішення Московського районного суду від 17.11.2014 по справі №643/17344/14-ц Восьма Харківська нотаріальна контора видала свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.12.2014 № 1-881 на квартиру АДРЕСА_1 , спадкоємцю ОСОБА_7 ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що ОСОБА_7 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину від 22.12.2014 право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_11 І ОСОБА_12 . Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 2613, ОСОБА_3 продав вказану квартиру ОСОБА_6 . За договором купівлі-продажу, посвідченим 08.05.2015 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В., зареєстрованим в реєстрі за № 760, ОСОБА_6 продала вказану квартиру ОСОБА_1 .

Позивач зазначає в уточненій позовній заяві також, що правовим наслідком скасування в апеляційному порядку рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 є відсутність належного підтвердження факту щодо проживання однією сім`єю ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , з яким ст. 1264 ЦК України пов`язує виникнення права на спадкування, та, виходячи з якого, нотаріусом здійснювалась видача спірного свідоцтва. Оскільки рішення суду, на підставі якого ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9 , скасоване, вважає наявними підстави до визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, яке видане ОСОБА_5 , що також вказує на підстави визнання недійсними в судовому порядку спірних договорів купівлі-продажу квартири за правилами, встановленими для недійсності правочинів. Незаконність набуття ОСОБА_7 права власності на спадкову квартиру вказує на невідповідність укладеного ОСОБА_3 у подальшому з ОСОБА_6 , та, відповідно, ОСОБА_6 з ОСОБА_1 договорів її купівлі-продажу вимогам ч. 1 ст. 658 ЦК України, якою передбачено, що право продажу товару належить його власнику. Спірними договорами порушуються інтереси Харківської міської ради, які випливають зі встановленого ст. 1277 ЦК України порядку визнання спадщини відумерлою.

Також позивач зазначає про відсутність на теперішній час у Харківської міської ради підстав для подання віндикаційного позову, оскільки Харківська міська рада на даний час не є власником відповідної квартири (т.1 а.с. 69-75).

Рішенням судді Київського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 в задоволенні позовних вимог Харківської міської ради відмовлено (т.1 а.с. 154-159).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 апеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено; рішення Київського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 скасовано; позов Харківської міської ради задоволено; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом - квартиру АДРЕСА_1 , видане 22.12.2014 Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою Дуці ОСОБА_13 .О ОСОБА_14 , зареєстроване за № 1-881; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 23.12.2014 між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є. за реєстр. № 2613; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 , укладений 08.05.2015 між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В. за реєстр. № 760; стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , на користь Харківської міської ради судові втрати, пов`язані зі сплатою судового здору, по 1929 грн. 20 коп. з кожного (т. 1 а.с. 325-329).

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.12.2018 касаційні скарги ОСОБА_16 та ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Київського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 та рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с. 68-71).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2019 вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Муратовій С.О. (т.2 а.с. 73).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Муратової С.О. від 17.01.2019 вказану цивільну справу прийнято до провадження, ухвалено про проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (т.2 а.с.74).

13.02.2019 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позов Харківської міської ради, в якому вона просить в позові про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та договорів купівлі-продажу недійними відмовити повністю. Зазначає, зокрема, що 24.11.1994 ОСОБА_17 , залишила заповіт, згідно якого належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 заповіла своїй онучці (спадкоємцю четвертої п`ятої черги за законом) ОСОБА_18 (після одруження ОСОБА_7 ). Заповіт не скасовано. 21.10.2013 спадкоємець ОСОБА_19 , померла, ОСОБА_20 , фактично прийняла спадщину, так як постійно проживала зі спадкодавцем з 2004 р., крім того, вона подала до Державної нотаріальної контори № 8 Київського району м. Харкова заяву про прийняття спадщини за заповітом, але не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги звернувся до Державної нотаріальної контори № 8 Київського району м. Харкова для оформлення спадщини після своєї померлої дружини ОСОБА_21 . Оскільки вона не встигла оформили свої спадкові права на спадщину, він звернувся до Московського районного суду м. Харкова для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_7 однією родиною з ОСОБА_17 та факту прийняття спадщини. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 дані факти було встановлено. 22.12.2014 ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої дружини ОСОБА_7 . Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.09.2015 рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 було скасовано, але відповідач звертає увагу на те, що ОСОБА_3 , не приймав участі у справі та ОСОБА_5 не відмовлено у задоволенні заяви, а зазначено, що він обрав неправильний спосіб захисту спадкового права, тому ця заява залишена без розгляду. Даним рішенням суду не встановлено відсутність спадкового права ОСОБА_3 на спірне майно. Тому ОСОБА_3 мав право на спадщину за законом, підстави до визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину відсутні. На ас укладення договору спірна квартира належала ОСОБА_5 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Під час посвідчення правочину приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є. було перевірено та встановлено обсяг дієздатності сторін правочину, наявність у продавця квартири права власності на відчужуване майно, відсутність заборон та обмежень на відчуження квартири тощо. Крім того, під час укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 квартира за вказаною адресою належала на праві власності ОСОБА_6 , не перебувала ні під арештом, ні під забороною відчуження вважає позицію позивача щодо невідповідності вимогам ч. 1 ст. 658 ЦК України договору купівлі-продажу, укладеного 08.05.2015 між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , безпідставною та необґрунтованою, бо продавець ОСОБА_6 мала законне право власності на квартиру.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 зазначає, що позивач Харківська міська рада оспорює договори купівлі-продажу , в яких стороною не була; на момент укладення відповідних договорів було дотримано всі вимоги, встановлені законодавством України, що свідчить про безпідставність вимог щодо визнання спірних угод недійсними з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України для подальшого визнання спадщини відумерлою; із позовними вимогами про витребування майна Харківська міська рада не зверталася та не могла звертатися, оскільки ніколи не була власником квартири, зазначеної вище; відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується; позивач не має пава визнавати спадщину відумерлою, оскільки у даному випадку є волевиявлення першого власника спірної квартири ОСОБА_17 , - її заповіт на онучку ОСОБА_7 , яка фактично прийняла спадщину за заповітом, однак, надала заповіт з восьмиденним порушенням строку (29.04.2014) на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Не встигнувши виправити ситуацію, вона померла і спадщину прийняв її спадкоємець першої черги, її чоловік відповідач ОСОБА_3 позивачем не надано доказів, що внаслідок укладання оспорюваних правочинів 22.12.2014 та 08.09.2015 було порушено його право чи інтерес (т.2 а.с. 76-81).

Відповідно до листа від 28.02.2019 начальника Головного територіального управління юстиції в Харківській області, згідно наказу управління юстиції від 07.10.2016 за № 4993 нотаріальна діяльність по Харківському міському нотаріальному округу приватного нотаріуса Руденко О.Є. припинена, а реєстраційне посвідчення анульоване, у зв`язку з поданням приватним нотаріусом письмової заяви. Відповідно до наказу управління юстиції від 21.12.2018 за № 659/3 нотаріальна діяльність по міському нотаріальному округу приватного нотаріуса Грузкової Ю.В. припинена, а реєстраційне посвідчення анульоване, у зв`язку зі смертю приватного нотаріуса (т. 2 а.с. -126-127, 128-132).

Згідно відповіді начальника Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 25.03.2019 № 6896/02.02-10 на запит адвоката Майстренко С.В. щодо осіб, які можуть надати пояснення щодо нотаріальних дій, вчинених приватними нотаріусами Грузковою Ю.В ОСОБА_14 та Руденко ОСОБА_22 , а також бути залученими і приймати участь в якості третіх осіб в судовій справі, та правонаступників зазначених приватних осіб, повідомлено, зокрема, що підстави та порядок припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса визначені статтями 30, 30 -1 Закону України «Про нотаріат». Зазначеними нормами Закону не передбачено визначення правонаступників після припинення приватним нотаріусом нотаріальної діяльності. Нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_23 припинена відповідно до наказу управління юстиції від 21.12.2018 № 659/3, на підставі пункту 4 ст. 30 Закону, внаслідок смерті приватного нотаріуса. Нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_24 припинена відповідно до наказу управління юстиції від 07.10.2016 № 499/3, на підставі пункту 1 ст. 30 Закону, у зв`язку з поданням приватним нотаріусом письмової заяви про припинення нотаріальної діяльності. Відповідно до зазначених вище наказів всі документи нотаріального діловодства та архіву приватних нотаріусів передані до Харківського обласного державного нотаріального архіву (т. 2 а.с. 154-155, 156-157).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с. 162-163).

В судовому засіданні представник позивача Харківської міської ради Безродний О.В. підтримав уточнену позовну заяву, просив вимоги задовольнити.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_1 , її представник адвокат Майстренко С.В. заперечували проти позову. Підтримали пояснення, викладені вище, що містяться у поданому до суду 13.02.2019 відзиві відповідача ОСОБА_1 на позов (т.2 а.с. 76-81).

В останнє судове засідання адвокат Майстренко С.В. не з`явилася. Відповідач ОСОБА_1 просила закінчити розгляд справи у відсутність її представника адвоката Майстренко С.В., про що також подала письмову заяву (т.3 а.с. 93).

Відповідач ОСОБА_25 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Підтримала раніше надані до суду письмові заперечення, згідно яких, зокрема, на час укладення договору вищевказана квартира належала ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-881 від 22.12.2014. Під час посвідчення правочину приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є. було перевірено та встановлено обсяг дієздатності сторін правочину, наявність у продавця квартири права власності на відчужуване майно, відсутність заборон та обмежень на відчуження квартири. За таких обставин, під час укладення договору купівлі-продажу від 23.12.2014, сторонами цього договору ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були дотримані всі вимоги, що встановлені ст. 203 ЦК України, а тому відсутні визначені законом підстави для визнання цього договору недійсним. Теж саме стосується договору, що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 Сторонами договору не було допущено порушень цивільного законодавства, договір купівлі-продажу квартири за змістом та за формою відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, зокрема, вимозі відповідності змісту правочину Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Інших підстав визнання договорів купівлі-продажу недійсними позивачем у позовній заяві не наведено. Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, а також укладенням оспорюваних договорів нібито порушені права Харківської міської ради. Позивачем не надано доказів звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою протягом вищевказаного строку, тобто на час видачі відповідачу ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину від 22.12.2014, а також на час укладення договорів купівлі-продажу від 23.12.2014 та від 08.05.2015, права та інтереси Харківської міської ради жодним чином не були порушені (т.1 а.с. 143-144).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час, місце розгляду справи. До суду 21.10.2019 поштою надійшло клопотання ОСОБА_3 про розгляд справи за відсутності учасника справи, в якому він просить проводити засідання та розглядати справу за його відсутності (т.3 а.с. 83-85).

Завідувач Восьмої ХДНК направляв листи про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори, вирішити справи на розсуд суду (т. 2 а.с. 96).

В подальшому, від П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла заява про те, Що згідно з наказом Міністерства юстиції України від 19.11.2018 за № 3623/5 «Про перейменування та реорганізацію деяких державних нотаріальних контор», наказом Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 14.05.2019 за № 103/к «Про призначення працівників державної нотаріальної контори»», Восьму Харківську державну нотаріальну контору було реорганізовано шляхом приєднання до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори, яка є правонаступником Восьмої Харківської державної нотаріальної контори. Просять слухати справу у відсутність представника нотаріальної контори, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду ( т.3 а.с. 77).

В матеріалах справи також міститься лист щодо надання інформації завідувача Восьмої Харківської державної нотаріальної контори від 01.03.2016, згідно якого, до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3 для оформлення спадщини після своєї дружини ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після надання усіх необхідних документів 22.12.2014 Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-881 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 на ім`я її чоловіка ОСОБА_3 Спадкове майно складалося з кв. АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 була спадкоємницею ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заповіту, посвідченого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 24.11.1994 року за реєстровим № 1-11458, яка прийняла спадщину, але не встигла оформити своїх спадкових прав (копія рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 по справі № 643/17344/14-ц, 2-о/643/485/14, яке набрало законної сили, на підставі якого заяву ОСОБА_3 було задоволено, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_7 в період з 2004 року по 21.10.2013 за адресою: АДРЕСА_2 , однією родиною з ОСОБА_8 та встановлено факт прийняття ОСОБА_7 спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з квартири АДРЕСА_1 . Нотаріальна контора видала свідоцтво про право на спадщину за законом 22.12. 2014 відповідно до законодавства України, законно та обґрунтовано (т. 1 а.с. 49).

Як вже зазначалося, вище, щодо залучених раніше до участі у справі третіми особами приватних нотаріусів ХМНО Грузкової Ю.В., Руденко О.Є., в ході розгляду справи встановлено, що нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Грузкової Ю.В. припинена відповідно до наказу управління юстиції від 21.12.2018 № 659/3, на підставі пункту 4 ст. 30 Закону України «Про нотаріат», внаслідок смерті приватного нотаріуса. Нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_24 припинена відповідно до наказу управління юстиції від 07.10.2016 № 499/3, на підставі пункту 1 ст. 30 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з поданням приватним нотаріусом письмової заяви про припинення нотаріальної діяльності. підстави та порядок припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса визначені статтями 30, 30 -1 Закону України «Про нотаріат». Зазначеними нормами Закону не передбачено визначення правонаступників після припинення приватним нотаріусом нотаріальної діяльності(т. 2 а.с. 154-155, 156-157).

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст. 12, ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 (справа № 643/17344/14-ц) було задоволено заяву ОСОБА_3 . Суд вирішив встановити факт постійного проживання ОСОБА_7 в період з 2004 року до 21.10. 2013 за адресою: АДРЕСА_2 , однією родиною з ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено факт прийняття ОСОБА_7 спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 , що складається зі спірної квартири.

22.12. 2014 на підставі вказаного судового рішення, державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво (серія та номер 1-881) про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 49).

Дані про наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_26 . відсутні.

23.12. 2014 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (реєстровий №2613) Руденко О.Є., Дука О.І. продав спірну квартиру ОСОБА_6

08.05.2015 за договором купівлі продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В. (реєстровий №760), право власності на спірне нерухоме майно перейшло до ОСОБА_1 (т.1 а.с. 77-82).

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 02.09.2015, справа № 643/17344/14-ц, провадження № 22-ц/790/5137/15 рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 скасовано, заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа: Восьма Харківська держава нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією родиною залишено без розгляду (т. 1 а.с. 11-14).

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Правовою підставою для отримання ОСОБА_3 спірного свідоцтва на право на спадщину за законом стало рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014, яке, як встановлено вище, в подальшому було скасовано ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02.09.2015.

Доводи відповідачів про те, що на момент видачі спірного свідоцтва судове рішення було чинним, а тому й свідоцтво про право на спадщину є дійсним, є необґрунтованими, оскільки судовий акт, на підставі якого було видано вказане свідоцтво, було скасовано, тому він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Оскільки відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_3 має спадкові права на спірну квартиру, то свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 №1-881, підлягає визнанню недійсним, що відповідає положенням ст. 1301 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно з ч.1ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

ОСОБА_3 не мав права на спадкування спірної нерухомості після смерті власника ОСОБА_9 , тому на момент укладання договору купівлі-продажу від 23.12. 2014 він не мав необхідного обсягу повноважень власника квартири.

Ураховуючи наведене та виходячи із обставин, встановлених судом, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав до визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом квартиру АДРЕСА_1 , виданого 22.12.2014 Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою Дуці ОСОБА_27 , зареєстрованого за № 1-881, та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 23.12.2014 між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко Оксаною Євгеніївною за реєстр. № 2613, а тому позов Харківської міської ради в цій частині підлягає задоволенню.

Суд також приходить до висновку щодо недоведеності позивачем позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 08 травня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського, та про відсутність правових підстав до задоволення позову Харківської міської ради в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

За загальним правилом наслідком недійсності угоди є застосування двосторонньої реституції, яка не ставиться в залежність від добросовісності сторін угоди.

В ч. 3 ст. 216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності угоди застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Згідно із ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було: загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов`язальний спосіб захисту. У зобов`язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-107 цс 12 від 7.11.2012, № 6-348 цс 15 від 10.06.2015, № 6-67 цс 15 від 13.05.2015.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009, реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Тобто, добросовісність набувача презюмується.

Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

При укладенні угоди купівлі-продажу квартири між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 08.05.2015 сторонами договору не було допущено порушень цивільного законодавства, договір купівлі-продажу квартири вчинено відповідно до вимог чинного законодавства та посвідчено приватним нотаріусом ХМНО нотаріусом Грузковою Ю.В.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір згідно двох квитанцій в сумі 1378 гр. 00 гр. (т. 1 а.с. 2), та 1378 гр. 00 коп. (а.с. 24), а також судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3031 гр. 60 коп. (т.1 а.с. 169).

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір, пропорційно до частини задоволених позовних вимог, в сумі 3858 гр. 40кп. (три тисячі вісімсот п`ятдесят вісім гривень 40 копійок).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 79-81, 141, 258-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Харківської міської ради - задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом квартиру АДРЕСА_1 , видане 22 грудня 2014 року Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 , зареєстроване за № 1-881.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 23 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко Оксаною Євгеніївною за реєстр. № 2613.

В іншій частині в задоволенні позову Харківської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 08 травня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Юлією Володимирівною за реєстр. № 760 відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь Харківської міської ради судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 3858 гр. 40кп. (три тисячі вісімсот п`ятдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: Харківська міська рада (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 7).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ).

Відповідач: ОСОБА_28 ( АДРЕСА_5 ).

Третя особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора (61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26).

Суддя С.О. Муратова