Справа № 131/1110/19
Провадження № 22-ц/801/2202/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 рокуСправа № 131/1110/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Панасюка О. С., Якименко М. М.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Герасимчуком Сергієм Петровичем, на ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року, постановлену у складі судді Олексієнка О. Ю. в м. Іллінці, дата складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення,-

в с т а н о в и в:

29 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення майбутнього позову, у якій ставила вимогу забезпечити майбутній позов про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку та земельної ділянки об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та їх поділ по Ѕ частці позивачеві та відповідачеві. Просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,06 га, кадастровий номер :05:004:0370 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_2 .

Заяву мотивована тим що оскільки вона має намір подати позов про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, а майно зареєстроване за ОСОБА_2 , то є ризики, що він, знаючи про наявність спору, здійснить дії по його відчуженню.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено: забезпечено позов шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,06 га., кадастровий номер :05:004:0370 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрованим власником яких є ОСОБА_2 (16 - 17).

Постановляючи таку ухвалу, суд послався на положення статей 149, 150 ЦПК України та дійшов висновку, про наявність підстав для забезпечення позову, враховуючи предмет та підстави майбутнього позову.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_3 , діючи через свого представника адвоката Герасимчука С. П., подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення майбутнього позову відмовити.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не пересвідчився у наявності фактичних шлюбних відносин між сторонами, не з`ясував чи дійсно між ними є спір та чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен був з`ясувати обсяг позовних вимог, дані по особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Звертає увагу суду на те, що він є власником спірного будинку, проживає у ньому, наміру реалізовувати будинок не має. Стверджує, що позивачем не доведено та судом першої інстанції не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, заявник не обґрунтувала наявність ризиків, а також причин, за якими невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу у якому, посилаючись на погрози з боку відповідача розпорядитись належним йому на праві власності їх спільним майном, просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року залишити без змін. Зазначає, що нею в 10-денний строк з дня подачі заяви про застосування заходів забезпечення майбутнього позову подано такий позов. ОСОБА_2 заперечує факт спільного проживання та спільного придбання житлового будинку та земельної ділянки, стверджує що будинок та спірну земельну ділянку він придбав за власні кошти, створює перешкоди для доступу її та дітей до будинку. Крім того ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов про визнання цього майна його особистою приватною власністю, а також заяву про забезпечення поданого ним позову, за результатами розгляду якої ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2019 року у цивільній справі № 131/1198/19 було накладено арешт на належну їй ( ОСОБА_1 ) на праві власності земельну ділянку площею 0,10 га.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 адвокат Богословський С. П. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, ОСОБА_1 та її представник адвокат Токарчук М. В. заперечили проти апеляційної скарги, підтримали викладене у відзиві.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В частині 1 статті 150 ЦПК України закріплено перелік видів забезпечення позову, одним із яких є накладення арешту на майно.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку та земельної ділянки, на якій той розташований, спільною сумісною власністю та поділ майна. Ціна майбутнього позову складає 782 841 грн., що підтверджується висновком суб`єкта оціночної діяльності, доданим до заяви про забезпечення майбутнього позову (а.с. 10 11).

Згідно інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 серпня 2019 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,06 га. кадастровий номер - :05:004:0370 за цією ж адресою зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 9).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не пересвідчився в наявності фактичних шлюбних відносин між сторонами, не витребував доказів про придбання майна під час перебування у фактичних шлюбних відносинах, - не заслуговують на увагу, так як такі обставини можуть з`ясовуватися судом виключно при розгляді справи по суті.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявник не навела будь-яких доказів і снування реальної загрози можливого невиконання судового рішення спростовуються тим, що майно, яке є об`єктом спору, зареєстроване виключно за ОСОБА_2 , а відтак побоювання ОСОБА_1 щодо можливості відчуження спірного майна титульним власником є об`єктивними та логічними, оскільки ОСОБА_2 як власник жилого будинку та земельної ділянки має об`єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично залишається у володінні та користуванні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про наявність підстав для забезпечення позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що могло призвести до неправильного вирішення справи.

Тому, виходячи з положень статті 375 ЦПК України, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Оскільки дія ухвали Іллінецького районного суду від 03 вересня 2019 року була зупинена в порядку ч. 4 ст. 359 ЦПК України до закінчення апеляційного розгляду, її дію слід поновити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Герасимчуком Сергієм Петровичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року залишити без змін.

Поновити дію ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. С. Панасюк

підпис М. М. Якименко

Згідно з оригіналом

головуюча суддя: Т. М. Шемета

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2019 року.