Справа № 715/117/18
Провадження № 2/715/13/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, що придбано та збудовано у шлюбі за власні кошти одного з подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 15.06.1968 року почали проживати як сімя без реєстрації шлюбу у 2000 році. Від фактичних шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є дитиною-інвалідом від народження. 21 серпня 2015 року між ними був укладений та зареєстрований шлюб. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично проживали разом до 29 вересня 2015 року. В подальшому Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області у справі № 715/1137/17 від 14 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано. 29 вересня 2015 року ОСОБА_2 за письмовою заявою з власної добровільної усвідомленої згоди був госпіталізований на стаціонарне лікування до Чернівецької обласної психіатричної лікарні, де пробув до 06 листопада 2015 року. Після виписки з лікарні ОСОБА_2 повернувся жити до своїх батьків в с. Турятка Глибоцького району Чернівецької області. Таким чином з 2000 року по 21 серпня 2015 року вона з відповідачем разом проживали, як сімя без реєстрації шлюбу та до 29 вересня 2015 року у зареєстрованому шлюбі, були поєднані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом виховували сина. Увесь цей час вони фактично проживали у квартирі, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_1 і яку вона придбала ще до знайомства з ОСОБА_2 Під час спільного проживання за кошти, які позивачці дав її батько, була придбана у власність, зокрема земельна ділянка площею 0,0564 га кадастровий номер :01:003:0390, що була оформлена та зареєстрована на ОСОБА_2 виключно через те, що на позивача була оформлена субсидія, яку вона не хотіла втратити. ОСОБА_2 за весь час їхнього спільного проживання жодного дня ніде не працював. Пізніше був виготовлений проект та на цій земельній ділянці був збудований житловий будинок, який був зданий в експлуатацію та зареєстрований на ОСОБА_2 Здача в експлуатацію та реєстрація цього майна відбулася вже після того, як був зареєстрований між ними шлюб. Даний житловий будинок був також збудований за належні їй особисті кошти, які вона отримала від продажу належної їй квартири, за зароблені нею особисто кошти, частково за кошти які їй особисто давали її батьки, її сестра, частину коштів вона взяла в борг у своєї подруги, яка проживає та працює за кордоном. Саме ці обставини та, базуючись на попередніх домовленостях з ОСОБА_2 у присутності свідків, про те, що після отримання свідоцтва про право власності на будинок, земельна ділянка та будинок будуть переоформлені на неї, 28 вересня 2015 року у нотаріальній конторі в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області громадянин ОСОБА_2, дотримавши слова, передав право власності на вищезгадані земельну ділянку та будинок на її користь, уклавши та підписавши договори дарування, які пізніше були скасовані у судовому порядку.

Тому просить суд визнати земельну ділянку площею 0,0564 га, що знаходиться за адресою: Чернівецька область Глибоцький район с. Коровія, кадастровий номер :01:003:0390 її особистою власністю. Визнати житловий будинок, що знаходиться за адресою: Чернівецька область Глибоцький район с. Коровія вул. Долинянська, будинок 6-А, загальною площею 149,5 кв.м., житловою площею 60,7 кв.м., її особистою власністю. Судові витрати покласти на ОСОБА_2

23 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а також подала до суду позовну заяву.

25 січня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено Ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на вищевказане майно.

09 лютого 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про відкриття провадження по справі та призначено до розгляду на 05 березня 2018 року.

28 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому посилався на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

15 березня 2018 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву.

13 березня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про виклик в судове засідання свідків у справі.

16 березня 2018 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки необхідний час для ознайомлення з уточненою позовною заявою та підготовкою заперечення.

21 березня 2018 року ОСОБА_2 подав до суду заперечення, в якому посилався на порушення позивачкою вимог законодавства, зловживання процесуальними правами, невиконання процесуальних обовязків, неправдивість пояснень, недостовірність та неналежність доказів. Просить суд, ухвалити рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог у звязку з необгрунтованістю, та недоведеністю.

03 квітня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду відповідь на заперечення в якому вказує, що відомості вказані відповідачем в запереченні є неправдиві та безпідставні тому просить суд, позов задовольнити повністю.

23 квітня 2018 року ОСОБА_2 подав до суду заперечення, в якому посилався на ряд неправдивих обставин з боку позивача та посилався на необґрунтованість та безпідставність і у звязку з цим просив суд, відмовити в задоволенні позову.

23 квітня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про призначення справи до розгляду на 04 травня 2018 року з викликом свідків по справі.

23 травня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, згідно якого: вилучений (замінений) суддя Цуркан Віталій Васильович у звязку з закінченням терміну повноважень, та згідно автоматизованого розподілу судової справи головуючим суддею обрано ОСОБА_4.

30 травня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про призначення по даній справі підготовчого судового засідання на 21 червня 2018 року.

20 червня 2018 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому посилався на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

21 червня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід судді, оскільки має сумніви, щодо обєктивності, безсторонності та неупередженості судді Цуренка В.А.

21 червня 2018 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву в якому вказує, що вимоги позивача не визнає та просить викликати в судове засідання та допитати свідків по справі.

21 червня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про відвід судді.

20 липня 2018 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про включення додаткових доказів по справі.

03 липня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив посилається на необґрунтованість відзиву та його безпідставність і просить суд, позов задовольнити повністю.

20 липня 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання у відсутності відповідача.

30 липня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про виклик свідків.

30 липня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про призначення справи до розгляду на 09 серпня 2018 року.

17 вересня 2018 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату.

12 грудня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про зупинення провадження по справі за даним позовом до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним, що перебуває в провадженні Глибоцького районного суду Чернівецької області.

12 грудня 2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 подав до суду заяву про видачу копії ухвали про зупинення подальшого розгляду справи.

21 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала через Глибоцький суд до Апеляційного суду Чернівецької області апеляційну скаргу на ухвалу Глибоцького суду від 12 грудня 2018 року.

26 грудня 2018 року дану справу направлено до Чернівецького апеляційного суду для розгляду.

09 січня 2019 року Чернівецьким апеляційним судом винесено ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

10 січня 2019 року Чернівецьким апеляційним судом винесено ухвалу про призначення справи до розгляду на 31 січня 2019 року.

08 лютого 2019 року Чернівецьким апеляційним судом винесено Постанову, згідно якої апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2018 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

18 лютого 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області отримано вище вказану цивільну справу після розгляду апеляційної скарги.

20 лютого 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про призначення справи до судового розгляду на 06 березня 2019 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позовній заяві, зміненні позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

В останнє судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, однак в попередніх засіданнях змінені позовні вимоги не визнавав, в своїх поясненнях посилався на ті ж обставини, що вказані в запереченнях на позовну заяву, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Вислухавши пояснення учасників процесу і, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, а також визначив наступні правові норми, що їх регулюють.

Судом встановлено, що з сторони по справі почали проживати як сімя без реєстрації шлюбу у 2000 році. У сторін від фактичних шлюбних відносин у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є дитиною-інвалідом від народження. 21 серпня 2015 року між сторонами був укладений та зареєстрований шлюб. В подальшому Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області у справі № 715/1137/17 від 14 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Вказані обставин встановлені судовими рішеннями, які при розгляді даної справи мають преюдиціальне значення.

Спірна земельна ділянка та житловий будинок було оформлено на відповідача ОСОБА_2 03 вересня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності.

28 вересня 2015 року вказане нерухоме майно було подароване відповідачем позиваці. 02 грудня 2015 року передаровано позивачкою ОСОБА_7, а 20 грудня 2016 року договори дарування даного майна від 28 вересня 2015 року були скасовані та майно витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_7 на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області, залишеним без змін Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 18 січня 2018 року.

Також судом встановлено, що під час спільного проживання відповідач отримував незначні доходи, іншого не доведено належними і допустимими доказами. Під час спільного проживання сторін, у період перебування на роботі позивачки, відповідач доглядав дитину-інваліда, що визнається сторонами та підтверджено показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вбачається з ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу

Згідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто за загальним правилом позивач має довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування. З наведених норм матеріального права вбачається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином названі норми матеріального права визначають факт існування спільної сумісної власності подружжя, доки протилежне не доказано кимось із подружжя.

На думку суду, позивачка належними і допустимими доказами не довела у встановленому законом порядку того, що спірне майно, було придбане за рахунок її особистих коштів, отриманих до фактичних шлюбних відносин чи набуте нею за час шлюбу, але на підставі договору дарування чи інших визначених законом правочинів.

Як встановлено судом, спірне майно, зокрема будівництво будинку було здійснене за час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах, незначний розмір доходів відповідача не може бути підставою для позбавлення його права власності на частку у спільному майні, так як судом встановлено що він здійснював догляд за дитиною-інвалідом під час зайнятості на роботі позивачки, також відповідач власною фізичною працею брав участь у будівництві, тому нерухоме майно підлягає поділу, виходячи з рівності часток сторін.

Суд відхиляє доводи позивачки про придбання будинку виключно за власні кошти, отримані від продажу квартири, оскільки як вбачається з довідки приватного нотаріуса ОСОБА_8 № 213/01-16 від 15 грудня 2015 року 08 травня 2015 року було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за 139907,00 грн., власниками якої являлись ОСОБА_1 та Майкан (до шлюбу Соротюк) ОСОБА_9. Тобто, квартира була відчужена, коли основні роботи з будівництва були вже проведені, продавцями виступили двоє осіб і суду не надано належних і допустимих доказів, що розмір отриманих коштів становить значну частку у новоствореному майні.

Оцінюючи доводи позивачки про будівництво будинку за рахунок коштів, отриманих в борг позивачкою від ОСОБА_10, суд виходить з того, що на час отримання коштів в борг (13 квітня 2013 року) сторони проживали спільно і кошти, якщо і були отриманні (на даний час існує спір щодо вказаних коштів, справа знаходиться в провадженні Глибоцького районного суду Чернівецької області), то вони були отриманні в інтересах сімї, а не виключно в інтересах позивачки ОСОБА_1

За таких обставин, суд вважає, що зміненні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ч.1). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч.4).

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Оскільки позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок і господарські споруди підлягають задоволенню частково, а саме в 1/2 частині, тому позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за тією ж адресою, також підлягають задоволенню частково у розмірі 1/2 частки.

У відповідності до вимог ст. ст. 133, 176 ЦПК України суд вважає, що судові витрати у справі слід розподілити пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 68, 70, 71 СК України, ст.ст. 331, 368, 376 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 133, 259, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, мешканкою с. Коровія, вул. Долинянська, 6а, Глибоцького району Чернівецької області право власності на 1/2 частину нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Чернівецька область Глибоцький район село Коровія вул. Долинянська, будинок 6-А, та складається з: житлового будинку літера «А», загальною площею 149,5 кв.м., в тому числі житловою площею 60,7 кв.м., вбиральні літера «Б», колодязя №1, вигрібної ями №2, підпірної стіни №3, загальною вартістю 50000 (пятдесят тисяч) гривень, 00 копійок.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, мешканкою с. Коровія, вул. Долинянська, 6а, Глибоцького району Чернівецької області право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0564 га, що знаходиться за адресою: Чернівецька область Глибоцький район село Коровія, кадастровий номер :01:003:0390 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6 судові витрати по справі у розмірі 676 (шістсот сімдесят шість) гривень, 20 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

СУДДЯ: