Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 221/4039/18

Номер провадження 22-ц/804/586/19

15 березня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадженні без повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 року, у складі судді Чальцевої Т.В.

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до КП "Компанія " Вода Донбасу" про захист прав споживачів. При цьому посилалась, що є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються відповідачем в особі Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства "Компанія "Вода Донбасу". Кожного місяця позивач передає відповідні показання лічильника за спожиту воду через особистий кабінет на веб- порталі компанії "Вода Донбасу". 31.05.2018 року позивач не змогла передати показники лічильника за травень місяць тому, що в особистому кабінеті були відсутні відповідні дані. Представники відповідача пояснили, що 02.04.2018року позивач повинна була провести повірку лічильника. У зв'язку з тим, що повірку не було проведено, позивачці нараховувалась плата за квітень та травень, виходячи з норм споживання. 01.06.2018року в її квартирі був встановлений новий повірений лічильник та облік холодної води здійснюються за фактичним споживанням. Вважає, що у відповідача не було жодних правових підстав для нарахування позивачці плати за нормами споживання за квітень та травень 2018року , та відповідач мав би визначити позивачці обсяг споживання холодної води та послуг водовідведення за даний період, виходячи з середнього споживання позивачем вказаних послуг за попередні 12 місяців. З урахуванням викладеного, позивач просила суд зобов'язати відповідача здійснити нарахування обсягу споживання та, відповідно, плати за споживання за спожиту холодну воду та послуги водовідведення за квітень та травень 2018року за середнім показником споживання послуг за попередні 12 місяців.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до КП «Компанія «Вода Донбасу» про захист прав споживачів залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд прийшовши до висновку про те, що відповідальність за повірку приладу обліку покладено на постачальника води, безпідставно відмовив у задоволенні позову. Посилаючись на ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та ч.5 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що відповідальність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб , покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Отже, вважає, що ,оскільки за спірний період відповідач нараховував плату за нормами споживання, а не середньомісячними показаннями засобів обліку за останні три місяці, це є підставою для зобов'язання відповідача провести нарахування саме за середньомісячними показаннями засобів обліку.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Відповідач своїм правом не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у даній справі складає 731 гривню 78 копійок.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що позивач є споживачем послуг по постачанню холодної води та водовідведенню, які надає відповідач. В будинку споживача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , був введений в експлуатацію вузол обліку холодної води.

Згідно листа № Т-11 від 08.06.2018р., за адресою позивача ОСОБА_2, а саме - АДРЕСА_1, представником водоканалу був опломбований і прийнятий до обліку лічильник водопостачання , про що складено відповідний акт від 15.04.2015р. із зазначенням строку допуску в експлуатацію лічильника - до 02.04.2018р. За особовим рахунком ОСОБА_2 станом на 01.06.2018р. мається заборгованість , яка складає 418,23 грн. ( а.с. 6).

Згідно до роздруківки по особистому рахунку № 291189 від 07.06.2018р. за адресою: АДРЕСА_1, борг складає 418,23 грн. (а.с. 4).

Судом встановлено, що повірка водолічильника позивача проведена в один день - 01 червня 2018 року, що підтверджується актом виводу з експлуатації приладу обліку холодної води від 01.06.2018р. та актом введення в експлуатацію вузла обліку холодної води від 01.06.2018р. ( а.с. 7,8).

Як вбачається з листа Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу № Т-11 від 08.06.2018р., позивачу за квітень 2018 року проводилась оплата за послуги водопостачання і водовідведення за середньомісячними показаннями засобів обліку за останні три місяця, тобто відповідно до 15 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 ( далі Правила) а у травні 2018 року- за встановленим нормами споживання, оскільки знятий з обліку лічильник вважається відсутнім.

Установивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях відповідача порушення прав споживача, а тому відмовив у задоволені позову.

Згідно пункту 5 частини другої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин) споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень частини першої, четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин), законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктами 9, 30, 32 цих Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) має здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, відшкодовуються не інакше, як шляхом їх включення у тариф на послуги з постачання холодної води та водовідведення та сплати споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, видала постанову від 26 листопада 2015 року № 2869 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП «Компанія «Вода Донбасу».

До складу тарифів КП «Компанія «Вода Донбасу» послуги з періодичної повірки приладів обліку води, які є власністю споживача, не включено.

Таким чином, установивши, що до складу тарифів відповідача послуги з періодичної повірки приладів обліку води не включено, слід дійти висновку, що повірка засобів обліку повинна здійснюватися за рахунок споживача.

Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-60цс15.

Відповідно до п. 15 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці.

За приписами даних правил знятий з обліку водо лічильник вважається відсутнім.

Згідно п.21 Правил у відсутності у квартирі засобів води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами( нормами) споживання.

Отже, за квітень 2018 року нарахування ОСОБА_2 проводились за середньо-місячними показаннями засобу обліку за попередні три місяці, а за травень 2018 року за установленими нормами споживання, що підтверджується випискою з особового рахунку споживача ОСОБА_2 , згідно якого їй у квітні 2018 року нараховано 361,70 гривень, за травень 865,61 гривень. З 01 06.2018 року позивачем був встановлений новий лічильник, та з цього часу нарахування послуг з водопостачання відбуваються за показами лічильника. ( а.с. 29)

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 20 березня 2018 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.