Справа №173/371/19
Провадження №2/173/577/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2019 року до суду звернувся позивач ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області,

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2019 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 21.03.2019 року.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами №59 по вул. Пальохи в м. Верхньодніпровськ району Дніпропетровської області, після смерті ОСОБА_4, яка померла 17 травня 2018 року

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 17 травня 2018 року померла його бабуся ОСОБА_4, останнє місце проживання якої було: АДРЕСА_1.

За життя бабуся склала на його користь заповіт, посвідчений 16 вересня 2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_5, за реєстровим номером №736, відповідно до якого заповіла йому все своє майно, майнові права та обов'язки, які будуть належати їй на день смерті.

Після смерті бабусі ОСОБА_4, залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі і з 1/3 домоволодіння, розташованого по вул. Пальохи, 59 в м. Верхньодніпровськ району Дніпропетровської області, яке належало померлій на підставі договору дарування від 07.08.1980 року, реєстровий номер 2-1259 та договору купівлі-продажу від 23.01.1990 року, реєстровий номер 1-88. Право власності зареєстроване на паперових носіях книга № 4 реєстровий номер № 866.

Після смерті ОСОБА_4, він звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_1 районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори від 23.01.2019 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з неналежним оформленням правовстановлюючих документів, а саме договори дарування та купівлі-продажу не містять підпису посадової особи та печатки у місці скріплення аркушів та прошивки із зворотного боку, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному проваджені без виклику сторін.

Від відповідача ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської ради надійшла заява згідно якої відповідач будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не зазначив.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. .

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права на спадщину на нерухоме майно. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що 17 травня 2018 року померла бабуся ОСОБА_4, останнє місце проживання якої було: АДРЕСА_1 що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

За життя ОСОБА_4, склала на користь позивача заповіт, посвідчений 16 вересня 2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_5, за реєстровим номером №736, відповідно до якого заповіла позивачу все своє майно, майнові права та обов'язки, які будуть належати їй на день смерті, що підтверджується копією заповіту.

Після смерті ОСОБА_4, відкрилась спадщина, яка складається в тому числі і з 1/3 частини домоволодіння, розташованого по вул. Пальохи, 59 в м. Верхньодніпровськ району Дніпропетровської області, яке належало померлій на підставі договору дарування від 07.08.1980 року, реєстровий номер 2-1259 та договору купівлі-продажу від 23.01.1990 року, реєстровий номер 1-88. Право власності зареєстроване на паперових носіях книга № 4 реєстровий номер № 866, що підтверджується копіями договорів дарування та купівлі-продажу. Представник позивача звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_1 районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори від 23.01.2019 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з неналежним оформленням правовстановлюючих документів, а саме договори дарування та купівлі-продажу не містять підпису посадової особи та печатки у місці скріплення аркушів та прошивки із зворотного боку, що підтверджується копією постанови нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що за життя у померлої ОСОБА_4І,. виникло право с на 1/3 частину спадкового будинку в результаті укладення правочинів на його придбання, а саме: договору дарування від 07.08.1980 року, реєстровий номер 2-1259, за яким ОСОБА_4І,. набула право власності на 2/9 частини будинку за вищевказаною адресою. Та на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.1990 року, реєстровий номер 1-88, за яким ОСОБА_4І,. набула право власності на 1/9 частину будинку за адресою: м. Верхньодніпровськ вул.. Пальохи, 59 Дніпропетровської області з відповідною часткою господарських будівель та споруд. Право власності ОСОБА_4І,. на дане домоволодіння зареєстроване на паперових носіях: книга № 4 реєстровий номер № 866, відповідно до порядку реєстрації права на нерухоме майно, що існував на час укладання договорів дарування та купівлі-продажу.

Таким чином судом встановлено, за життя у покійної ОСОБА_4, виникло право власності на спадковий будинок.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як неналежне оформлення посадовою особою договору. Крім того на підставі наданих суду договорів на придбавання частини домоволодіння за спадкодавцем було зареєстроване право власності на дане домоволодіння відповідно до порядку, який існував на час їх укладення.

Таким чином 1/3 частина домоволодіння, розташованого за адресою: м. Верхньодніпровськ вул.. Пальохи, 59 Дніпропетровської області, складає спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обв'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4, спадщину бажає прийняти позивач, який є спадкоємцем за заповітом.

Відповідно до наданої суду спадкової справи інші спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, із заявами про прийняття спадщини після смерті майор О.І., не звертались.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Верхньодніпровськ вул. Пальохи, 59 Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_4

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 705.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з недотриманням порядку оформлення права власності на спадкове майно спадкодавцем.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 зареєстрованим за адресою : Російська Федерація АДРЕСА_2 Краснодарський край, право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 119.8 м.кв, житловою площею 65.6 м.кв.., з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Верхньодніпровськ вул. Пальохи, 59 Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_4, померлої 17 травня 2018 року

Витрати по сплаті судового збору в сумі 785.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою : Російська Федерація АДРЕСА_2 Краснодарський край.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 21.03.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 21.03.2019 року

Оприлюднене 25.03.2019 року

Дата набрання законної сили: 23.04.2019 року