ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № справа № 643/524/19

провадження № 22-ц/818/4363/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Біла Ірина Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни про визнання рішення про продаж на відкритих торгах (аукціоні) незаконним та зобов`язання вчинити діїза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року, постановлене під головуванням судді Короткого І.П., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни про визнання рішення про продаж на відкритих торгах (аукціоні) незаконним та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року та ухвалити нове, яким її позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує,що продаж відповідачем прав вимоги за кредитним договором від 22.07.2008 року, де вона є боржником, є незаконним та порушує її права, зокрема як власника квартири АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки за договором від 22.07.2008 року, укладеного на забезпечення виконання кредитного договору. Такий продаж здійснюється без її згоди та у супереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», оскільки вищевказана квартира, що є предметом іпотеки, використовується нею як місце постійного проживання, а загальна площа предмета іпотеки не перевищує 140 кв.м. Крім того ОСОБА_1 зазначає, що 12 лютого 2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, де вона є боржником. Проте на час укладення вказаного договору існував арешт квартири АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки, накладений ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 16.01.2019 року. Тому договір про відступлення права вимоги від 12.02. 2019 року позивачка вважає недійсним.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Біла І.В. надала відзив на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 22 липня 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, на підставі якого позивачка отримала грошові кошти в кредит у розмірі 56 000 доларів США для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

На забезпечення виконання кредитного зобов`язання між сторонами 22 липня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є вищевказана квартира (а.с.10-12).

В той же день 22 липня 2008 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 19,1 кв.м., загальною площею 49,3 кв.м. (а.с.12-13).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором від 22.07.2008 року у розмірі 1 192 973,85 грн. (а.с.16-27).

20 грудня 2018 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про те, що відповідно до ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснюється реалізація майна Банку, в тому числі права вимоги за кредитним договором, укладеним 22.07.2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 » право вимоги за кредитним договором від 22.07.2008 року виставлено для індивідуального продажу на відкритих торгах (аукціоні) 17.01.2019 року (а.с.38).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» щодо виставлення для індивідуального продажу на відкритих торгах 17.01.2019 року прав вимоги за кредитним договором від 22.07.2008 року є незаконними та такими, що порушують вимоги чинного законодавства та її права, як власника, а саме: на аукціон в тому числі виставлена її квартира АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки за договором від 22.07.2008 року, укладеного між нею та ПАТ «Комерційний банк «Надра» на забезпечення умов кредитного договору. При цьому норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» встановлюють заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими кредитними установами в іноземній валюті, та за умови, що таке майно використовується як місце постійного проживання позичальника, за умови, що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, а загальна площа нерухомості не перевищує 140 кв.м. ОСОБА_1 зазначає, що вищевказана квартира, що є предметом іпотеки, використовується нею як місце постійного проживання, а загальна площа предмета іпотеки не перевищує 140 кв.м. Вважає, що наявні підстави для скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни відносно проведення торгів на майно, яке не можливо продавати, а саме: продаж прав вимоги за кредитним договором від 22.07.2008 року (реалізації кредитного пакета, іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1 ); позивачка просила суд зняти вищезазначене майно з відкритих торгів (аукціону).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За своєю юридичною природою Кредитний договір - це самостійне зобов`язання, оскільки регулюється відокремленим масивом правових норм, потребує участі особливого суб`єкта права - банківської установи, стосується мобілізації та розміщення виключно грошових коштів. Взаємні права та обов`язки сторін Кредитного договору виникають з моменту досягнення згоди за всіма істотними умовами.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, іпотекою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як зазначено вище, між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 22.07.2008 року був укладений кредитний договір, на забезпечення виконання якого між сторонами також укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Сторони не заперечують, що позивачка зобов`язання за кредитним договором від 22.07.2008 року належним чином не виконала. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2017 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором від 22.07.2008 року у розмірі 1 192 973,85 грн. (а.с.16-27).

На виконання Постанови Правління Національного банку України № 83 від 05 лютого 2015 року ПАТ "КБ "Надра" було віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) запровадив у даний банк тимчасову адміністрацію (а.с.153-157).

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах та підлягає обов`язковому застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч.1 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку. продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 50, частин 1-6 ст. 51 Закону з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку.

Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про проведення відкритих торгів (аукціонів) уповноваженою особою Фонду або торговельним посередником, біржею тощо, у тому числі у разі продажу пулів активів, сформованих за рахунок майна кількох банків.

Інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого продається.

В свою чергу порядок організації продажу активів майна банку, що ліквідується, встановлений Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №388 від 24.03.2016 року«Про затвердження Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються», зареєстрованим МЮУ за №606/28736 від 20.04.2016 року.

Відповідно до частин 1 та 2 Розділу VI Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 24 березня 2016 року № 388 на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується: основні засоби; майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу; майно банку, щодо обороту якого встановлене обмеження; дебіторська заборгованість; права вимоги за кредитними договорами.

Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 24 березня 2016 року № 388 також визначений механізм та порядок затвердження Фондом переліку активів (майна) банку, що підлягає продажу.

За результатами проведення відкритих торгів (аукціону) банк укладає із переможцем договір купівлі-продажу майна (активу).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочинів.

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не передбачено договором або законом.

Таким чином, на виконання приписів спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, в межах процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» Фонд гарантування здійснює заходи щодо реалізації майна та активів неплатоспроможного банку, зокрема, щодо продажу права вимоги за Кредитним договором від 22.07.2008 року, шляхом проведення відкритих електронних торгів (аукціону).

Висновок суду першої інстанції про безпідставність та недоведеність позовних вимог, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Разом з тим колегія суддів не приймає доводи позивачки про те, що продаж прав вимоги за кредитним договором від 22.07.2008 року здійснюється усупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» та без її згоди на це, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця.

Крім того у відповідності до п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Матеріали справи свідчать про те, що продаж прав вимоги за кредитним договором від 22.07.2008 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - це виконання обов`язку Фонду щодо забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможного банку з ринку відповідно до вимог Закону.

При цьому відповідач оскаржуваними діями не здійснює відчуження предмету іпотеки як іпотекодержатель, а тому підстав для застосування до спірних відносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не вбачається.

Також згідно з п.7 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», дія підпункту 3 пункту 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не поширюється на банки, віднесені до категорії неплатоспроможних та щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у частині уступки (продажу, передачі) заборгованості або боргу на користь (у власність) іншої особи.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій позивач, в силу ст. 12 ЦПК України, зобов`язана довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що рішення відповідача про продаж на відкритих торгах (аукціоні) прав вимоги за кредитним договором від 22.07.2008 року, - не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 у спірних правовідносинах є визнання рішення про продаж на відкритих торгах (аукціоні) незаконним. Вимоги про недійсність договору про відступлення права вимоги від 12.02.2019 року не були предметом розгляду у суді першої інстанції, тому доводи позивачки щодо них не приймаються колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 28.10.2019 року.