Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 719/94/16-ц

провадження № 61-11940св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Новодністровська міська рада Чернівецької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 13 вересня 2016 року в складі судді Цицак В. Л. та рішення Апеляційного суду Чернівецької області

від 14 грудня 2016 року в складі колегії суддів: Височанської Н. К.,

Литвинюк І. М., Лисака І. Н.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новодністровської міської ради Чернівецької області про визнання права на передачу у власність земельної ділянки, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, припинення дій, які порушують право.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що рішенням сесії Новодністровської міської ради Чернівецької області від 30 липня 2009 року

№ 143 «Про надання згоди на передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд» їй було надано згоду на передачу у приватну власність земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,1 га під індивідуальне будівництво та обслуговування господарських споруд. На виконання вказаного рішення, 17 грудня 2009 року між позивачем та землевпорядним підприємством «Буковина-Землепроект» були укладені договори щодо виготовлення технічної документації із землеустрою. Проте, підприємство не змогло виготовити технічну документацію із землеустрою, оскільки уповноважені представники міської ради не надавали доступ до необхідної документації. Згодом їй стало відомо про те, що Новодністровська міська рада Чернівецької області рішенням сесії

від 26 листопада 2009 року № 229 «Про відміну деяких рішень міської ради» відмінила своє рішення від 30 липня 2009 року в частині передачі позивачу у приватну власність земельної ділянки № НОМЕР_1 . Указане рішення вона отримала лише 28 березня 2016 року. Вважала, таке рішення відповідача незаконним, оскільки у міської ради на підставі статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не має права самостійно відміняти рішення сесії міської ради про надання у приватну власність земельної ділянки.

Ураховуючи викладене та уточнення позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд: визнати незаконним та скасувати рішення Новодністровської міської ради Чернівецької області від 26 листопада 2009 року № 229 «Про відміну деяких рішень міської ради» у частині відміни рішення міської ради від 30 липня

2009 року № 143 «Про надання згоди на передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд» стосовно неї;

визнати її право на передачу їй у приватну власність земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,1 га, під індивідуальне будівництво та обслуговування господарських споруд відповідно до пункту 4 рішення Новодністровської міської ради Чернівецької області від 30 липня 2009 року № 143 «Про надання згоди на передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд», розташованої у АДРЕСА_1 та пронумеровану за діючим детальним планом забудови центральної частини міста за № 147;

зобов`язати відповідача припинити вчиняти будь-які дії, що унеможливлюють оформлення нею землевпорядної документації та не вчиняти будь-яких інших перепон у виготовленні технічної документації із землеустрою щодо цієї земельної ділянки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 13 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення сесії Новодністровської міської ради Чернівецької області від 30 липня 2009 року позивачем реалізовано не було, земельна ділянка у власність їй надана не була, а тому орган місцевого самоврядування вправі був скасовувати своє рішення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 14 грудня 2016 року виключено з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції

від 13 вересня 2016 року посилання на статтю 267 ЦК України як на підставу для відмови у задоволенні позову.

У іншій частині рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 13 вересня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив з того, що з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції повинно бути виключено посилання на статтю 267 ЦК України, оскільки позовні вимоги позивача є безпідставними та у такому випадку при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог, а відмовити у позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише у тому випадку, коли позов є обґрунтованим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та задовольнити позов.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушені норми статті 144 Конституції України, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та рішення Конституційного суду України

від 16 квітня 2009 року в справі № 7-рп/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцять статті 46, частини першої статті 10, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якими орган місцевого самоврядування не має права скасовувати своє раніше прийняте рішення, якщо виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і таке рішення виконано громадянином. Заявник вважала, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У травні 2017 року Новодністровська міська рада Чернівецької області подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що рішенням сесії Новодністровської міської ради Чернівецької області від 18 червня 2009 року № 87 «Про затвердження програми розбудови м. Новодністровськ» затверджено програму розбудови

м. Новодністровськ на 2009-2012 роки. Відповідно до цієї програми земельні ділянки, площею 0,1 га, з цільовим призначенням для будівництва житла рішенням сесії Новодністровської міської ради Чернівецької області надаються у власність за заявами громадян після сплати ними грошовими коштами одноразово не менше 60 000,00 грн до цільового фонду Новодністровської міської ради Чернівецької області.

Відповідно до програми розбудови міста Новодністровськ на 2009-2012 роки рішенням сесії Новодністровської міської ради від 30 липня 2009 року № 143 «Про надання згоди на передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд» ОСОБА_1 надано згоду на передачу у приватну власність земельної ділянки

№ НОМЕР_1 , площею 0,1 га, під індивідуальне будівництво та обслуговування господарських споруд.

Вказаним рішення позивача було зобов`язано виготовити технічну документацію із землеустрою, що підтверджує розміри земельної ділянки та подати її на затвердження міській раді.

17 грудня 2009 року ОСОБА_1 уклала договори із землевпорядним підприємством «Буковина-Землепроект» на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Рішенням сесії Новодністровської міської ради Чернівецької області

від 26 листопада 2009 року № 229 «Про відміну деяких рішень міської ради» було відмінено рішення міської ради «Про надання згоди на передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд», у тому числі і від 30 липня 2009 року стосовно ОСОБА_1 Підставою для скасування такого рішення стала та обставина, що рішенням сесії Новодністровської міської ради Чернівецької області

від 24 вересня 2009 року № 170 «Про протест прокурора Сокирянського району» за протестом прокурора Сокирянського району Чернівецької області

від 15 вересня 2009 року № 1420 було скасовано рішення сесії Новодністровської міської ради від 18 червня 2009 року № 87, яким затверджено програму розбудови м. Новодністровськ на 2009-2012 роки.

Відповідно до відповіді приватного підприємства «Буковина-Земпроект» роботи щодо виготовлення технічної документації на землю ОСОБА_1 не завершені у зв`язку із рішенням Новодністровської міської ради Чернівецької області

від 26 листопада 2009 року № 229.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з однозначним зверненням до суду.

Відповідно до статті 25, частин першої, четвертої статі 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Разом з цим, у пункті 5 рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Отже, виходячи із вказаного, можна зробити висновок, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень, якщо відповідно до приписів цих рішень не виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що позивачем не було реалізовано рішення сесії Новодністровської міської ради Чернівецької області від 30 липня 2009 року

№ 143 та ураховуючи те, що законодавцем закріплено за органом місцевого самоврядування право на зміну та скасування власних рішень, якщо відповідно до приписів цих рішень не виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, дійшов правильного висновку про те, що позов є безпідставним та обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

Разом з тим, апеляційний суд, враховуючи те, що якщо вимога не підлягає задоволенню у зв`язку із безпідставністю, то позовна давність до такої вимоги не застосовується, обґрунтовано виключив із рішення суду першої інстанції посилання на статтю 267 ЦК України

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 13 вересня 2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська