ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Одеса

Єдинийунікальний номер справи № 501/2519/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4487/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2019 року у складі судді Смирнової В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Зазначав, що з 20 грудня 2003 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2 .

В період шлюбу, 31 січня 2014 року, ними придбана квартира АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на відповідачку.

Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просив визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя вказану квартиру та поділити її, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину цієї квартири.

Відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом та просила розділити все майно подружжя, а саме: автомобіль марки GEELY модель MK CROSS, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 , за який під час шлюбу був виплачений кредит, кошти на виплату якого були спільні. Крім того, зазначила що відповідно розписки 28.11.2015 року ОСОБА_1 , сплатив ОСОБА_3 за транспортний засіб, а саме автомобіль Ssang Youn6 Rexton2 державний номер НОМЕР_4 грошові кошти в розмірі 8 500 доларів США.

Уточнивши вимоги, просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля Ssang Youn6 Rexton2 державний номер НОМЕР_4 у розмірі-113 985 грн.; здійснити поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: визнати за нею право власності на 1/2 автомобіля марки GEELY модель MK CROSS, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 ; визнати за нею право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про поділ майна задоволено.

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, Валя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Поділено спільну сумісну власність подружжя наступним чином: визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального права, та відмовити в задоволенні первісного позову і задовольнити її позов.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно встановив правовий статус майна подружжя, не врахував, що спірна квартира придбана за кошти, подаровані особисто ОСОБА_1 її батьками.

Доводи про незаконність та необгрунтованість рішення суду про відмову у задоволенні її зустрічного позову в частині стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації вартості Ѕ частини автомобіля Ssang Youn6 Rexton 2, а також в частині визнання за нею право власності на 1/2 автомобіля марки GEELY апеляційна скарга не містить.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

При вирішення справи суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , проте, у порушення вимог ч.4ст.265 ЦПК України, свій висновок не мотивував, а тому рішення суду підлягає зміні, з викладенням мотивувальної частини в наступній редакції.

Так, апеляційним судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2006 року по 07 листопада 2017 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 31 січня 2014 року, тобто у період шлюбу, ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 за 203 000 грн. (а.с. 5-7).

В пункті 6 вказаного договору купівлі-продажу зазначено, що квартира купується за спільні кошти подружжя та за згодою чоловіка покупця.

За таких обставин позов ОСОБА_1 про визнання вказаної квартири об`єктом права спільної сумісної власності та про її поділ підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, зустрічний позов ОСОБА_1 в частині визнання за нею права особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає.

Посилання ОСОБА_1 на те, що спірна квартира придбана нею у 2014 році за особисті кошти, які вона отримала в дар від своїх батьків, не можуть бути підставою для визнання квартири її особистою власністю.

Згідно договору дарування від 03 березня 2012 року, зробленого в простій письмовій формі, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 30 000 доларів США на придбання житла особисто для себе (а.с.47).

Квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 купила 31 січня 2014 року, тобто значно пізніше, ніж отримала кошти від свого батька (а.с. 5).

Доказів того, що саме за кошти за договором дарування від 03 березня 2012 року була придбана спірна квартира у 2014 року, не надано.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона придбала спірну квартиру за особисті кошти, з урахуванням змісту договору купівлі-продажу, який є чинним, про те, що квартира придбана за спільні кошти подружжя, не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом також встановлено, що згідно довідки Кредобанку від 13 листопада 2015 року сторонами був виплачений кредит, який брався ОСОБА_1 на придбання автомобіля марки GEELY, модель MK CROSS, рік випуску 2014, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 35).

Разом з тим, докази про те, що на даний час вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_1 , що останній дотепер ним користується, матеріали справи не містять.

Із пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, вбачається, що цей автомобіль був відчужений у період шлюбу, а кошти витрачені на нужди сім`ї.

Належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами ці пояснення ОСОБА_1 ОСОБА_1 не спростовані, а тому правових підстав для задоволення позовних вимог останньої в частині визнання за нею права власності на 1/2 автомобіля марки GEELY немає.

Згідно розписки від 28 листопада 2015 року ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3 за автомобіль Ssang Youn6 Rexton2 державний номер НОМЕР_4 кошти у розмірі 8 500 доларів США.(а.с.45).

В апеляційному суді ОСОБА_1 показав, що зазначений автомобіль ніколи не належав на праві власності його сім`ї та зареєстрований за його братом ОСОБА_6 , від імені якого ним у листопаді 2015 року продавцю були передані гроші у розмірі 8 500 доларів США у

Належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами ці пояснення ОСОБА_1 ОСОБА_1 не спростовані, а тому правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог останньої в частині стягнення з ОСОБА_1 на свою користь компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля Ssang Youn6 Rexton2 у розмірі-113 985 грн. не вбачається.

Враховуючи наведене апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду-зміні, з викладенням мотивів задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2019 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков