Справа № 305/1423/19
Провадження по справі 2/305/599/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

за участю секретаря судового засідання Біроваш О.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позовні вимоги мотивують тим, що вони являються співвласниками квартири АДРЕСА_1 . В цій квартирі також, числиться зареєстрованою відповідач ОСОБА_5 . Однак в цій квартирі відповідач не проживає більше п`яти років.У зв`язку із реєстрацією відповідача, ОСОБА_3 у належній їм на праві приватної власності квартирі, порушується їх право приватної власності на саме житло, як на власність, так і на право її вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження за цільовим призначенням. На підставі наведеного, просили винести рішення, за яким визнати ОСОБА_6 , такою, що втратила право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 . Судові витрати залишають за собою.

З копії паспорта серії НОМЕР_1 виданого 13березня 1997 року Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області, який міститься в матеріалах справи, судом встановлено, що повне ім`я позивачки - ОСОБА_7 .

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у підготовче засідання не з`явилися. У позовній заяві просили розглянути справу без їх участі.

Відповідач, ОСОБА_8 у підготовче засідання не з`явилася. 18.10.2019 (реєстрація канцелярією суду) надіслала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала. Надала згоду на зняття її з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши надані позивачами письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право спільної часткової власності позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , стверджується витягами з про державну реєстрацію прав №31753229 від 21.10.2011, №31753500 від 21.10.2011, №31342446 від 19.09.2011.

У відповідності до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Так, наразі у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрована відповідач, ОСОБА_5 , що стверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №2120-1.

При цьому, відповідач, ОСОБА_5 ,близько п`яти років не проживає за місцем своєї реєстрації. Вказана обставина стверджена актом обстеження матеріально-побутових умов від 17.07.2019 за №936.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вище зазначеному будинку.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні в ч.5 ст.3 визначає, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. При цьому, формальна наявність реєстрації місця проживання не є підставою для збереження права користування жилим приміщенням.

Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з ч.1,2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З цих норм вбачається, що, по-перше, саме власник визначає коло осіб, які будуть користуватися належним йому жилим приміщенням, а по-друге, право користуванням жилим приміщенням мають члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що відповідач, ОСОБА_5 , позов визнала, надала згоду на зняття її з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати позивачі залишили за собою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 263-265, 273, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 , такою, що втратила право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачами.

Відомості щодо учасників справи:

Позивачі:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 .

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 .

Відповідач, З ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма у часниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті, чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Головуюча: Марусяк М.О.