Провадження №2/748/78/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Майбороди С.М.,

при секретарі Оніщенко Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача-адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача-адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В :

24 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 суму авансу в розмірі 32400 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн та судовий збір в сумі 704,80 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що між сторонами 14 серпня 2018 року було укладено договір завдатку, згідно з яким відповідач отримала 1200 доларів США та в подальшому домовились укласти договір купівлі-продажу житлового будинку в с. Брусилів, по вул. Шевченка, 92 та земельної ділянки, площею 13 га, розташованою за тією ж адресою за ціною 64800,00 грн. Після виїзду на місце розташування будинку та земельної ділянки виявилось, що площа земельної ділянки є значно меншою та не приватизованою, будинок знаходиться в незадовільному та занедбаному стані. Оскільки кошти, які отримані відповідачем є авансом і між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу, який сторони мали намір укласти підписуючи договір завдатку, то позивач має право вимагати повернення одержаних грошових коштів в сумі 32400,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 жовтня 2018 року вирішено передати справу до Чернігівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою від 26 листопада 2018 року провадження у справі було відкрито.

Після укладення договору про надання правової допомоги представник відповідача надав відзив на позов, в якому просив відмовити в його задоволенні, оскільки вказаний житловий будинок продавала ОСОБА_5, а ОСОБА_4 лише надавала посередницькі послуги та грошові кошти ОСОБА_1 мала передати власнику ОСОБА_5, яка 14 серпня 2018 року не прибула на зустріч, а тому цього числа укладено попередній договір завдатку в присутності свідків та кошти в цей день не передавались. У відзиві представник вказував, що відсутні в договорі будь-які посилання на передачу коштів, при цьому в договорі передбачений п.2.3, з якого вбачається, що факт передачі коштів доводиться відповідною борговою розпискою, відсутній підпис ОСОБА_4 в п.12 Договору, відсутні записи щодо утримання суми, яка буде повернута продавцу при умові додержання строків. Представник відповідача послався на положення ст.202, 509,526,570,571 ЦК України. Вказував, що між сторонами відсутні будь-які зобовязальні правовідносини, а вимога щодо стягнення безпідставно отриманих грошових коштів стороною позивача не заявлялась.

Представником позивача надана відповідь на відзив, в якому остання вказувала, що факт передачі коштів підтверджується п.2 Договору завдатку, де зазначено, що як забезпечення зобовязання за даним договором завдатка Покупець передає продавцю завдаток в розмірі 1200 $ ( 32400 грн). В Договорі мається підпис ОСОБА_4, яким вона підтвердила, що все вірно. Пункт 2.3, на якій посилається відповідач відсутній у примірнику договору позивача та протирічить абзацу 2 п.2 Договору завдатку.

Ухвалою від 26 лютого 2019 року залучена до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5.

У судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Позивач повідомила, що вона вирішила придбати для себе житловий будинок, який знайшла на сайті агентства в інтернеті та домовилась його оглянути. Огляд спочатку було призначено в темну пору доби. Вона оглянула будинок та домовились зустрітись, подивитись документи та віддати суму завдатку. На зустріч ОСОБА_1 приїхала з сестрою ОСОБА_6, ОСОБА_4 була з ОСОБА_7, яка представилась юристом. ОСОБА_4 предявила довіреність та свій паспорт і повідомила, що це будинок її бабусі. ОСОБА_4 запропонувала укласти договір завдатку та повідомила, що треба дати аванс 1000 $. В подальшому ОСОБА_4 запропонувала ще дати їй 200 $, оскільки ці кошти потрібні на лікування матері. ОСОБА_4 взяла гроші в сумі 1200 $, вказала, що цей договір і є доказом отримання грошей і ніякої розписки не треба. Договір було укладено у двох екземплярах, які вона особисто перечитувала, дописаного пункту не було. ОСОБА_4 запевнила її, що документи на земельну ділянку будуть готові пізніше. Сам договір купівлі-продажу вирішили оформляти після її розлучення. Коли вона вмовила ОСОБА_4 дати ключі та поїхала вдень подивитись на будинок, то побачила, що останній перебуває в занедбаному стані, двері будинку взагалі відкриті, земельна ділянка відсутня, а отже вирішила, що не буде укладати договір купівлі-продажу та звернулась з проханням повернути суму авансу.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, вказавши, що скористалась правом на отримання правової допомоги та просила проводити розгляд за її відсутності, вказавши, що заявлені позовні вимоги не визнає.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, оскільки відсутні докази на підтвердження передачі грошових коштів, було укладено проект договору завдатку, крім того, позивач не посилається на ст.1212 ЦК України, оскільки навіть якщо такі грошові кошти були отримані вони є безпідставно отримані.

Залучена до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, поштою була надіслана заява про розгляд справи за її відсутності.

В ході судового розгляду допитані свідки.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що допомогла сестрі знайти оголошення з приводу продажу будинку. ОСОБА_1 домовилась подивитись будинок. У серпні вона, її сестра ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зустрілись біля МРЕО. Вона особисто зайняла частину грошей ОСОБА_1. Договір підписували вона, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_7. ОСОБА_4 показувала паспорт, повідомила, що цей будинок їй дістався від родича і вона його продає. Їх запевнили, що цей Договір завдатку є саме доказом передачі грошей. Спочатку ОСОБА_4 хотіла взяти 1000 $, а потім сказала, щоб дали ще 200 $ і повідомила, що у неї мама хворіє. В її присутності передавались гроші в еквіваленті, що відповідало 1200 $, а саме 950 $, а інша сума гривнами. Складались два договори, які вона підписувала, але дописаного пункту 2.3. не бачила. Розписувались за те, що передали гроші. Повідомила, що намагались домовитись з ОСОБА_4 щодо повернення грошей, однак остання в грубій формі їм відмовила.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що на той час працювала в агентство «Мій домик» та показувала разом з ОСОБА_4 позивачу будинок, власником якого була ОСОБА_5. З приводу грошей розмова була між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, коли саме не памятає. В її присутності гроші не передавались. Повідомила, що була дуже зайнята, поспішала, написала лише два договори під диктовку ОСОБА_4, в яких поставила свій підпис. Про що саме йшла розмова при укладенні договору не памятає. Хто ще ставив підпис в договорі не памятає. Не памятає, коли саме було зроблено допис в договорі.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, що є родичем чоловіка ОСОБА_4 та влітку стояв біля машини, в якій перебувало 4 особи, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_1 та свідок, що присутня в залі. Саму розмову, яка велась, він не чув. ОСОБА_4 не повідомляла йому, що заробила грошей.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Як слідує з наданих на адресу суду документів 14.08.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір завдатку, згідно якого ОСОБА_4 іменувала себе як продавець. Даний договір, як підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, був написаний нею під диктовку саме ОСОБА_4 у двох екземплярах. Іншою стороною договору виступила як покупець ОСОБА_1. Сторони домовились про передачу права власності на нерухомість, а саме частину будинку, що знаходиться в с.Брусилів по вул.Шевченка,92. Визначена договірна ціна в сумі 64 800 грн. Разом з тим, як слідує з договору завдатку в забезпечення виконання зобовязань за даним договором покупець передає продавцю завдаток у розмірі 1200 $ ( 32 400 грн). ( а.с.8)

Відповідно до п.3 Договору сторони домовились укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу у строк до 29.09.2018 року.

Отже, умовами самого договору завдатку передбачено одержання відповідачем суми завдатку, що не потребує підтверджень додатковими доказами.

Судом не встановлено обставин необхідності укладення проекту договору завдатку з підписами свідків. Крім того, в даному договорі ОСОБА_4 зазначила себе як продавець, а отже не була позбавлена можливості зазначити в договорі саме продавцем ОСОБА_5, яка є власником частини житлового будинку, що відчуджувався. Доводи представника відповідача, щодо відсутності підпису в п.12 укладеного договору суд не приймає до уваги, оскільки в договорі маються підписи як ОСОБА_4 так і ОСОБА_1, які проставлені на підтвердження викладених в укладеному договорі обставин. А обставини в договорі свідчать саме про передачу покупцем продавцю завдатку.

В ході судового розгляду свідок ОСОБА_6 підтвердила, що ставила свій підпис в договорі, засвідчуючи факт передачі грошей. Як слідує з пояснень свідка ОСОБА_7, остання не заперечувала факту розмов щодо грошей, вказавши, що не була присутня при їх передачі. Разом з тим, умови укладеного договору та встановлені обставини свідчать, що покупець ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі еквівалентній 1200 $ (32 400 грн. ) як про це безпосередньо зазначено в договорі. Свідок ОСОБА_8 не був безпосереднім очевидцем домовленостей при укладенні договору завдатку, а отже достовірно не обізнаний про обставини укладення такого договору, а ОСОБА_4 не зобовязана повідомляти його про отримання нею грошей.

Суд не бере до уваги п.2.3. щодо необхідності надання боргової розписки, оскільки даний пункт відсутній у екземплярі договору, наданий позивачу, є дописаним без узгодження з самою ОСОБА_1, що протирічить вимогам ст.626,628 ЦК України.

Представник відповідача невірно трактує умови Примітки щодо утримання суми при укладенні договору, яка буде повернута Продавцю при дотриманні умов договору, що є іншою правовою природою домовленостей.

У відповідності до заяви-вимоги від 28.09.2018 року ОСОБА_1, остання просила ОСОБА_4 повернути їй сплачені кошти в розмірі 32400,00 грн у звязку з перебуванням житлового будинку в незадовільному стані та незначним розміром земельної ділянки. (а.с. 9)

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу будинку не був укладений.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Тобто, з вищенаведеного випливає, що завдаток може існувати лише у тому випадку, коли сторони уклали відповідний договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 571 ЦК України встановлено правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов'язання випливає із договору, укладеного сторонами.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та земельних ділянок.

В даному випадку між позивачем та відповідачами було укладено угоду про бажання в майбутньому здійснити купівлю будинку та земельної ділянки. Самого попереднього договору купівлі-продажу, який би міг забезпечуватися завдатком, укладено не було. А якщо сторони домовились укласти договір купівлі-продажу нерухомості, але не оформили його нотаріально, платежі, внесені в рахунок виконання договору, визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, у якому надавалися, навіть якщо сторони прямо назвали цей платіж завдатком і передбачили відповідні правові наслідки.

Зазначене узгоджується також з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13, в якій наведено, що правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Отже, сплачені позивачем грошові кошти не можуть бути визнані завдатком. Тому, 32400,00 грн., сплачені ОСОБА_1, є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися.

Що стосується доводів представника відповідача щодо необхідності застосування до даних правовідносин ст. 1212 ЦК України, то суд зважає на наступне.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

В даному випадку відносини, що виникли мід ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є договірними, повязані з укладенням в майбутньому договору про купівлю продажу житлового будинку. ОСОБА_4 виступила у цих правовідносинах як продавець нерухомого майна, про що сама зазначала в укладеному договорі завдатку. Отримана ж ОСОБА_4 сума є авансом, про що судом наведено вище. Правовідносини, передбачені ст.1212 ЦК України могли б виникнути між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що є власником майна за відсутності між останніми договірних відносин.

За наведених вище підстав, з урахуванням доводів позову, заперечень відповідача, пояснень свідків та досліджених документів, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми авансу в розмірі 32 400 грн.

При вирішені вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Обовязок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надала суду:договір про надання правової допомоги адвокатом, укладений 27 вересня 2018 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 12); додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 27.09.2018 року (а.с.13); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 (а.с. 17);ордер на надання правової допомоги серії ЧН № 037611(а.с. 16);квитанцію до прибуткового касового ордеру від 8 про сплату ОСОБА_1 вартості наданих послуг в розмірі 4000 грн. (а.с. 14);орієнтовний розрахунок суми судових витрат ( а.с.15).

Наданими позивачем документами встановлено, що за договором про надання правової допомоги від 27 вересня 2018 року позивач сплатив адвокату грошові кошти в сумі 4 000 грн, які підлягають стягнення з позивача на користь відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 704,80 грн, що підтверджено документально.

На підставі наведеного, керуючись ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268ЦПК України, ст. 15, 526, 570, 626-629 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючої за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, проживаючої за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 суму авансу в розмірі 32 400 тридцять дві тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 704,80 грн судового збору та 4000 (чотири тисячі) грн понесених витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 22 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_9