справа № 631/1448/18
провадження № 2/631/532/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2019 року селище міського типу Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Мащенко С. В.
секретаря судового засідання Євсюкової О. В.
заочно та усно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому від злочину»,
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав заяву, зареєстровану під вхідним № 4404/19-вх від 21.06.2019 року, з проханням справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а. с. 55).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав (а. с. 75).
Відповідно до змісту частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача свідчить її відповідна заява, долучена до матеріалів справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання нею особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечувала позивач.
Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.
За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду.
Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.
Судом встановлено, що вироком Красноградського районного суду Харківської області від 23.04.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки. Крім того, застосовано частину 1 статті 75 Кримінального кодексу України, та від відбування покарання ОСОБА_2 звільнено із випробуванням та призначено йому іспитовий строк на один рік. Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язано не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом із питань пробації, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу із питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання (а. с. 3).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1243, ОСОБА_3 з 05.04.2017 року по 06.04.2017 року перебував у неврологічному відділені КЗОЗ «Нововодолазька центральна районна лікарня» з діагнозом: гостра закрита черепно мозкова травма (6).
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 9.5833, ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 06.04.2017 року по 14.04.2017 року у КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» з діагнозом: гостра важка закрита черепно мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеню з формуванням геморрагічного осередку розтрощення правої лобової частки. Травматичний субарахноїдальний крововилив. Забій стовбуру головного мозку. Окорухові розлади. Параорбітальна гематома праворуч (03.04.2017 року) (а. с. 7).
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1488, ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 25.04.2017 року по 10.05.2017 року у КЗОЗ «Нововодолазька центральна лікарня» з діагнозом: стан після перенесеної важкої черепно - мозкової травми. Забій головного мозку важкого ступеню з формуванням геморрагічного осередку розтрощення правої лобової частки (03.04.2017 року). Травматичний субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку. Окорухові порушення птоз правого повіку, лівостороння сенсомоторна недостатність, виражені лікворно гипертензійний вестибуло атактичний синдром (а. с. 8).
Відповідно до довідки до акту огляду медико соціальної експертної комісії (Серія 12 ААА № 683073) від 26.07.2017 року, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з 25.07.2017 року за загальним захворюванням на строк до 01.08.2018 року (а. с. 9).
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 9.9376, ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 26.06.2017 року по 03.07.2017 року у КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» з діагнозом: стан після важкої закритої черепно - мозкової травми. Забій головного мозку важкого ступеню з формуванням геморрагічного осередку розтрощення правої лобової частки, травматичний субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку, з ликворно - венозної гепиртензією, лівосторонньою сенсо - моторною недостатністю, окорухові порушення, вестибуло атактичний та астеничеським синдромами, мнестичними порушеннями, емоційно вольової нестійкістю. Хронічна двостороння сенсоневральна туговухість 1 стадії (а. с. 29 30).
Згідно повідомлення головного лікаря КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 21/3434 від 29.06.2017 року ОСОБА_1 , 1976 року народження, знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні екстренної (невідкладної) медичної допомоги з 06.04.2017 року по 14.04.2017 року з діагнозом: гостра важка закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеню з формуванням геморрагічного осередку розтрощення правої лобової частки. Травматичний субарахноїдальний крововилив. Забій стовбуру головного мозку. Окорухові розлади. Параорбітальна гематома праворуч (03.04.2017 року). Перелік медичних препаратів, що були використані під час лікування ОСОБА_1 у відділені екстренної (невідкладної) медичної з 06.04.2017 року по 14.04.2017 року, які були придбані родичами пацієнта за власні кошти, а саме: L-лізину есцинат 5,0- 14 ампул; розчин натрію хлориду 0,9% - 200,0 - 11 флаконів; реосорбілакт 200,0 - 6 флакон; розчин натрію хлориду 0,9% - 400,0 - 7 флаконів; вітамін С 5% 2,0 - 21 ампула; аспаркам 5,0 - 28 ампул; кетолонг 2,0 -8 ампул; цефтриаксон 1,0 - 10 флаконів; дицинон 2,0 - 9 ампул; вітаксон 2,0 - 8 ампул; тіоцетам 10,0 - 8 ампул; флуконазол 100 мг - 3 флакона; контролок 40 мг 8 флаконів; контривен 10 тис. ОД -21 флакон. Препарати використані за рахунок ОКЛ: розчин натрію хлориду 0,9% - 200,0 - 3 флакона, цефтриаксон 1,0-2 флакона, кетолонг 2,0 - 6 ампул (а. с. 31).
Як убачається з довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією (Серія 12 ААА № 683073) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при первинному огляді з 25.07.2017 року встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням (а. с. 37).
Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що за своїм правовим характером вони є деліктними, тобто такими, що виникли внаслідок заподіяння шкоди.
При цьому, правове регулювання спірних правовідносин здійснюється перш за все нормами Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року.
Згідно до положень частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
У свою чергу, пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової /матеріальної/ та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до положень частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Розглядаючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до положень частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Як зазначив позивач у своїй позовній заяві завдана йому моральна шкода полягає у тому, що від з моменту нанесення йому тілесних ушкоджень і до цього часу, він поніс моральні, душевні страждання, так як завдані травми до сих пір негативно впливають на стан його здоров`я та психологічний стан. Він постійно нервую, що матеріальна шкода ОСОБА_2 не компенсується, а йому потрібно кошти на подальше лікування.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа /фізична чи юридична/ звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством /пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди/.
Крім того, суд приймає до уваги те, що позивач заявляє вимоги про відшкодування йому моральної шкоди, передбаченої положеннями пункту 3 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України.
Таким чином, з огляду на наведені вище норми права, особою, яка повинна відшкодувати позивачу моральну шкоду, є відповідач.
Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України та пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди № 4 від 31.03.1995 року розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У свою чергу, суд на підставі досліджених матеріалів справи та з урахуванням викладених вище вимог чинного законодавства України вважає цю суму такою, що може бути стягнута з відповідача на його користь.
Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому від злочину», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат.
Так, відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тоді як інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення.
Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.
Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI (із змінами та доповненнями) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Так, відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI (із змінами та доповненнями) ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI (із змінами та доповненнями) ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VІІІ від 07.12.2017 року з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1762 гривень.
Таким чином, при зверненні до суду із вказаним позовом позивач повинен був сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру 704,80 гривень (1762 гривень х 0,4=704,80 гривень), та за вимогу немайнового характеру 704,80 гривень (1762 гривень х 0,4=704,80 гривень).
Відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 23, 202, 203, 205, 215, 216, 220, 759, 798, 799, 979, 988, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188 та 1194 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами та доповненнями), пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI (із змінами та доповненнями), статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VІІІ від 07.12.2017 року та статтями 1 - 5, 10 - 13, 17 19, 23, 76 81, 89,133, 141, 211, 214, частиною 3 статті 211, частиною 1 статті 223, пунктом 2 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтею 259, статтями 263 - 265, 267, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті 273, статтями 280 289, частиною 1 статті 352, статтями 354 і 355 та пунктами 8, 9 й підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями), -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому від злочину» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 9100,00 гривень (дев`ять тисяч сто гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі1409,60 гривень (одна тисяча чотириста дев`ять гривень 60 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Іншими учасниками судового процесу заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем або апеляційної скарги іншими учасниками справи, якщо їх не було подано, а у разі подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування ( АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України (серія НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання чи перебування ( АДРЕСА_2 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків та паспорт громадянина України не відомі.

Рішення ухвалено шляхом прийняття, складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: С. В. Мащенко