Житомирський апеляційний суд
Справа №294/1619/17 Головуючий у 1-й інст. Мандро О. В.
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області

на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2018 року під головуванням судді Мандро О.В.

у цивільній справі №294/1619/17 за позовом ОСОБА_3 до Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області та Чуднівської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом. Просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) члена КСП «імені Кірова» площею 2,75 розташовану на території Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 17.08.2001 року померла її мати ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай) розміром 2,75 умовних кадастрових гектари. Мати позивачки була членом КСП «імені Кірова», помилково не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), на момент смерті не оформила своє право та не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) позивач змушена звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права вона не може.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну частку (пай) розміром 2,75 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області в порядку спадкування за законом після смерті її матері - ОСОБА_4, яка померла 17.08.2001 року.

У поданій апеляційній скарзі Бердичівська місцева прокуратура Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Стягнути на користь прокуратури Житомирської області здійсненні нею судові витрати за подачу апеляційної скарги. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване. Зокрема зазначає, що при постановленні рішення, судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст.12,13,81,263 Цивільного процесуального кодексу України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Так, позивачкою не надано належних і допустимих доказів про те, що її мати була членом вказаного КСП, а також не надано Державного акта на право колективної власності на землю КСП «імені Кірова», статуту підприємства, які б дали змогу зясувати порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї, коли було видано Державний акт на право колективної власності на землю, тоді як відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.11.1950 року, серія ЯЦ №496175 (а.с.9,10).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 17 серпня 2001 року, серія 1-ТП № 167302, ОСОБА_4 померла 17.08.2001 року (а.с.5).

Зі змісту довідки Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області від 03.07.2017 року № 105 вбачається, що відповідно до записів у по господарських книгах по сільській раді громадянка ОСОБА_4 з 1934 року була членом колгоспу імені Кірова села Малі Коровинці Чуднівського району Житомирської області (а.с.7).

Згідно довідки Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області від 15.08.2017 року № 188 вбачається, що на території Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області є вільна земельна ділянка із невитребуваних земельних паїв під № 28/1, орієнтовною площею 2,8 га. Підстава: Проектно-технічна документація землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та видачі державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель колективної власності реформованого КСП «Хлібороб» Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області (а.с.8).

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі визнали позов і таке визнання не суперечить закону та не порушує права інших осіб

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з»ясування всіх обставин справи.

Так, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В даному випадку, обгрунтовуючи вимоги про визнання права власності на спадкове майно, позивачка посилалася на те, що за життя її померла мати помилково не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) у пайовому фонді КСП ім.Кірова, членом якого вона була.

Разом з тим, такі доводи не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для задоволення позову, зважаючи на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Із доданих до апеляційної скарги документів вбачається, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім.Кірова був виданий 29 вересня 1995 року. Матеріали справи не містять доказів, чи була померла спадкодавець на цей час членом КСП. У списках до Державного акта ОСОБА_4 не значиться, сертифікат на земельну частку не отримала.

Отже, відсутні докази про належність померлій права на земельну частку (пай).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

За наведених обставин підстав для визнання за позивачкою права на земельну частку (пай) в порядку спадкування не було. Визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задоволити.

Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2018 року скасувати, ухваливши нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області та Чуднівської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Прокуратури Житомирської області 1477,82 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 28.03.2019 року.