КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №367/4562/18 головуючий у суді І інстанції: ОСОБА_1
провадження №22-ц/824/5179/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Мельника Я.С., Сержанюка А.С.,

секретар судового засідання: Чорнобривець В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 червня 2018 року у складі судді Саранюк Л.П. у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, обґрунтовуючи її тим, що 03 жовтня 2016 року між нею та ОСОБА_3 було укладеного попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого сторони зобов'язуються в майбутньому, в строк не пізніше 03 квітня 2017 року, укласти договір купівлі-продажу квартири (Основний договір), орієнтовною загальною площею 92 кв.м. у будинку №1, що будується на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 05 вересня 2017 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до основного договору. 16 серпня 2017 року ОСОБА_3 отримала у приватну власність житловий будинок, загальною площею 289,00 кв.м, житловою площею 103,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_5, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: НОМЕР_3, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,0826 га. ОСОБА_3 покладених на неї зобов'язань за основним договором та додатковою угодою №1 не виконала. ОСОБА_3 від укладання основного ухиляєтеся, грошові кошти сплачені ОСОБА_4, у розмірі 777900,00 грн. на виконання умов основного договору та додатковою угодою №1, повертати відмовляється, на зв'язок з ОСОБА_4 не виходить.

Тому ОСОБА_4 просила суд накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5, загальна площа 289 кв. м, житлова площа 103,8 кв.м, реєстраційний номер: 108, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,0826 га, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Рахівським РВУМВС України в Закарпатській області 08 травня 2002 року; зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 червня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову до пред'явлення позову задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5, загальна площа 289 кв. м, житлова площа 103,8 кв.м., реєстраційний номер: 108, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,0826 га, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Рахівським РВУМВС України в Закарпатській області 08 травня 2002 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права судом першої інстанції. Вказує, що ОСОБА_4 у заяві про забезпечення позову не вказала причини у зв'язку із яким необхідно забезпечити позов. Вважає, що накладанням арешту порушується її право власності на спірний житловий будинок. Вказує, що в оскаржуваній ухвалі відсутня дійсна дата її постановлення. Вважає, що суд першої інстанції не перевірив співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами.

ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу не надала.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що забезпечення позову шляхом накладення арешту не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу. Також суд першої інстанції вказав, що заходи забезпечення позову є пов'язаними і співмірними з предметом спору.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22 червня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5, загальна площа 289 кв. м, житлова площа 103,8 кв.м, реєстраційний номер: 108, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,0826 га, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Рахівським РВУМВС України в Закарпатській області 08 травня 2002 року; зустрічне забезпечення не застосовувати (а.с.2-4).

В обґрунтування вказала, що 03 жовтня 2016 року між нею та ОСОБА_3 було укладеного попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого сторони зобов'язуються в майбутньому, в строк не пізніше 03 квітня 2017 року, укласти договір купівлі-продажу квартири (Основний договір), орієнтовною загальною площею 92 кв.м. у будинку №1, що будується на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 05 вересня 2017 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до основного договору. 16 серпня 2017 року ОСОБА_3 отримала у приватну власність житловий будинок, загальною площею 289,00 кв.м, житловою площею 103,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_5, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: НОМЕР_3, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,0826 га. ОСОБА_3 покладених на неї зобов'язань за основним договором та додатковою угодою №1 не виконала. ОСОБА_3 від укладання основного ухиляєтеся, грошові кошти сплачені ОСОБА_4, у розмірі 777900,00 грн. на виконання умов основного договору та додатковою угодою №1, повертати відмовляється, на зв'язок з ОСОБА_4 не виходить.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 червня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову до пред'явлення позову задоволено. Накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5, загальна площа 289 кв. м, житлова площа 103,8 кв.м., реєстраційний номер: 108, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,0826 га, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Рахівським РВУМВС України в Закарпатській області 08 травня 2002 року (а.с.20-26).

Також установлено, що 03 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири (далі - договір), за яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов'язуються в майбутньому, в строк не пізніше 03 квітня 2017 року, укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) квартири, орієнтовною загальною площею 92,00 кв.м. в будинку №1 (один), що будується на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором (а.с.10-12).

Згідно п. 2.1. договору в підтвердження наміру придбати квартиру ОСОБА_4 з метою оформлення договору купівлі - продажу (Основного договору) було передано ОСОБА_3 до підписання договору платіж в розмірі 777900,00 грн., що є еквівалентом 30000,00 доларів СІІІА, згідно курсу на день підписання цього договору.

Згідно п.3.2. договору повна вартість об'єкту, на день укладання договору, становила 777900,00 грн., що є еквівалентом 30000,00 доларів США, згідно курсу НБУ на день підписання договору.

05 вересня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №1 до договору.

Згідно додаткової угоди №1 від 05 вересня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були внесені наступні зміни до Договору:

П.1 змінити дату укладання основного договору купівлі - продажу квартири в п.1.1. попереднього договору з 03 квітня 2017 року на 01 грудня 2017 року.

Згідно з п.5.7. договір доповнити наступними пунктами:

п.4.1. викласти в такій редакції «Сторона 1 зобов'язується у строк до 30 вересня 2017 року виключно: - встановити вхідні двері; - виконати внутрішньо-оздоблювальні роботи, зокрема покрити внутрішні стіни об'єкту штукатуркою ручним шляхом; - виконати покрівельні роботи (матеріал - мєтало-черепиця) з утепленням Об'єкту; - виконати фасадні роботи об'єкту; - встановити два мансардних вікна; - залити стяжку підлоги; - передати ОСОБА_4 кошти у розмірі 31450,00 грн. з них:

1) 5200,00 гри. - вартість метало-пластикового вікна у строк до 30 вересня 2017 року;

2) 26250,00 грн. - орендна плата за квартиру ОСОБА_4 за 3 (три) місяці у строк до 18 вересня 2017 року;

- оплачувати ОСОБА_4 оренду квартири протягом 2-х (двох) місяців з моменту виконання будівельних робіт з 01 жовтня 2017 року до 01 грудня 2017 року;

протягом 2-х місяців підключити об'єкт до системи водо-, газо-, електропостачання та каналізації, з моменту виконання будівельних робіт, а також збільшити потужність до 20 кв, із яких 10 кв - за рахунок ОСОБА_4, за умови своєчасного та повного виконання ОСОБА_3 необхідних для цього умов та дій;

зареєструвати право власності на об'єкт протягом 2 -х місяців з моменту виконання будівельних робіт та підготувати документи для укладання Основного договору купівлі -продажу згідно п.1.1.

Також, згідно додаткової угоди №1 до попереднього договору сторони домовилися доповнити попередній договір наступними пунктами:

П.5.11. «Сторони домовилися укласти Основний договір купівлі - продажу земельної ділянки, що знаходиться біля будинку за адресою: АДРЕСА_5, розміром 3*10 метрів протягом 6-ти (шість) місяців з моменту підписання цієї Додаткової угоди, а саме 05 березня 2018 року».

Згідно відомостей з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 16 серпня 2017 року отримала у приватну власність житловий будинок, загальною площею 289, житловою площею: 103,8 за адресою: АДРЕСА_5, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: НОМЕР_3, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,0826 га (а.с.16-17).

Підставою виникнення права власності ОСОБА_3 є договір про передачу функцій, прав та обов'язків замовника будівництва, серія та номер: б/н, виданий 02 травня 2017 року.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, і доходить висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Апеляційним судом установлено, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач ОСОБА_4 просить су стягнути з відповідача ОСОБА_3 борг у розмірі 2207900,00 грн. (справа №367/4797/18, провадження №2/367/4049/18), а тому невжиття заходу забезпечення позову може у подальшому утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть продати, знищити чи знецінити майно, тощо.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржувану ухвалу в її резолютивній частині виходячи з наступного.

Так, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що співмірним із заявленими позивачем вимогами, з урахуванням обставин справи, буде накладання арешту саме на 1/3 частину житлового будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із попереднього договору купівлі-продажу квартири від 03 жовтня 2016 року, ОСОБА_4 мала намір придбати квартиру орієнтовною загальною площею 92,00 кв.м, а тому накладання арешту на весь житловий будинок, апеляційний суд вважає необґрунтованим та таким , що неє співмірним з заявленими позовними вимогами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що заява ОСОБА_4 про забезпечення позову підлягає до задоволення частково.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 у заяві про забезпечення позову не вказала причини у зв'язку із яким необхідно забезпечити позов, відхиляються апеляційним судом, оскільки зі змісту заяви вбачається, що підставою для звернення до суду є невиконання умов укладеного договору та додаткової угоди до нього ОСОБА_3.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладанням арешту порушується її право власності на спірний житловий будинок, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки застосовані заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер.

Доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваній ухвалі відсутня дійсна дата її постановлення, також відхиляються апеляційним судом, оскільки указане не може слугувати підставою для скасування ухвали, а є лише підставою для виправлення помилки або описки за відповідною заявою у порядку та у спосіб, визначений ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не перевірив співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, частково знайшли своє відображення, і були взяті до уваги судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність забезпечення позову, однак не врахував положень ч.3 ст. 150 ЦПК України, не урахував дійсних обставин справи, і всіх умов договору, що призвело до помилкового накладення арешту на весь житловий будинок.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, проте підлягає зміні в її мотивувальній та резолютивних частиних, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 червня 2018 року змінити, виклавши її резолютивну частину наступним чином.

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5, загальна площа 289 кв. м, житлова площа 103,8 кв.м, реєстраційний номер: 108, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,0826 га, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Рахівським РВУМВС України в Закарпатській області 08 травня 2002 року.

В іншій частині вимог заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_4 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2; місце реєстрації: АДРЕСА_1; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2).

Боржник: ОСОБА_3 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1; місце реєстрації: АДРЕСА_4; місце фактичного проживання: АДРЕСА_3).

Строк пред'явлення судового рішення до виконання три роки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «19» березня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіЯ.С. Мельник А.С. Сержанюк