Справа № 364/1411/18
Провадження № 2/364/44/19
19.03.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л.А.,
при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,
сторони не зявилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК»)
до ОСОБА_1,
про стягнення заборгованості,
До Володарського районного суду Київської області 20.11.2018 р. надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з вимогою стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитним договором від 29.02.2008 р. № б/н у загальному розмірі 11 783,73 грн.
На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивача у позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору від 29.02.2008 р. № б/н ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, підтвердивши свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Позивачем договір. Позивач свої зобовязання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит у встановленому договором розмірі. Проте Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено в доданих до позовної заяви Розрахунках заборгованості за договором, та продовжує ухилятися від повного виконання зобовязань. У звязку з цим Відповідач з урахуванням вже внесених коштів на погашення заборгованості за станом на 18.10.2018 р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 11 783,73 грн., що складається з такого:
3 000,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом;
7 983,66 грн. заборгованість за пенею;
250,00 грн. штраф (фіксована частина);
549,23 грн. - штраф (процентна складова).
Ухвалою суду від 26.11.2018 р. відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із викладенням своїх заперечень проти позову та призначено судове засідання на 15.01.2019 р., відкладене на 26.02.2019 р. через неявку сторін у справі та на 19.03.2019 р. через неявку Відповідача.
У судове засідання 19.03.2019 р. представник Позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, у матеріалах справи наявні клопотання Позивача про розгляд справи без участі їх представника та заяви про згоду на ухвалення заочного рішення (а.с. 4; 36;
75); на виконання вимог ухвали суду від 26.11.2018 р. надано оригінали доданих до позовної заяви доказів з проханням про їх подальше повернення Позивачеві (а.с. 75-80).
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) шляхом направлення судових повісток (а.с. 44, 60, 73) за зареєстрованою адресою місця його проживання, підтвердженою органом реєстрації в порядку статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) (а.с. 39), які Відповідач отримував особисто (а.с. 49) та двічі його мати (а.с. 67, 74).
Відповідно до норм пункту 1 частини восьмої статті 128, частини третьої статті 130 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею; у такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
За наведених обставин, Відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованою адресою його місця проживання.
Також суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (зокрема, пункт 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України).
Крім того, відкриваючи провадження в справі, судом в згаданій ухвалі від 26.11.2018 р. було розяснено учасникам справи засади змагальності та те, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві (а.с. 4), в заяві представника Позивача, доданій до позовної заяви (а.с. 36), а також поданою представником Позивача до суду 26.02.2019 р. (а.с. 75), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Судом встановлено, що 29.02.2008 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та, підписавши відповідну заяву, отримав кредитну карту із встановленим кредитним лімітом на суму 4 000,00 грн., своїм підписом у названій заяві засвідчивши також свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає договір між ним і банком, а також те, що він зобовязується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг» (а.с. 10, 77-78).
За пунктом 2.1.1.5.5 «Умов і Правил надання банківських послуг» Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Згідно з пунктами 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку Клієнт зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку; при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він зобовязаний сплатити банку штраф у встановленому тарифами розмірі.
Як встановлено судом з наявних матеріалів справи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач) на виконання умов укладеного з Відповідачем договору свої зобовязання виконав в повному обсязі і належним чином, надавши йому кредитні кошти в розмірі 4 000,00 грн. Відповідач проте не виконував взятих на себе зобовязань щодо сплати усіх необхідних коштів за користування кредитом у строки і порядку, визначених договором, останній платіж на погашення заборгованості вчинено Відповідачем 25.06.2018 р. у розмірі1 500 грн. У звязку з цим Позивач звернувся до суду з метою стягнення відсотків за користування кредитом і штрафних санкцій, по яких за станом на 18.10.2018 р. заборгованість складає 11 783,73 грн., що включає:
3 000,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом;
7 983,66 грн. заборгованість за пенею;
250,00 грн. штраф (фіксована частина);
549,23 грн. - штраф (процентна складова).
Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією згаданої заяви та її оригіналом, наданим представником Позивача суду для дослідження (а.с. 10, 77-78); довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 11, 79-80); Розрахунками заборгованості за договором від 29.02.2008 р. № б/н, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНКОМ» та клієнтом ОСОБА_1 за станом на 31.05.2015 р. (а.с. 5-7) та за станом на 18.10.2018 р. (а.с. 8-9); а також копією витягу з «Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку» (а.с. 12-26).
Відповідно до частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначенням частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання (частина друга статті 615 ЦК України).
Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушив умови кредитного договору від 29.02.2008 р. № б/н та не виконав взяті на себе зобовязання, відтак позовна заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.
Крім того, на підставі імперативних приписів частин першої, другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача 1 762,00 грн. судових витрат за сплачений судовий збір.
Відповідно до статей 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 626, 629, 634, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 2-4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 351, 352, 354, 355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Копію заочного рішення суду направити сторонам.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Л.А. Макаренко