КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унік.№367/6375/15ц Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Панченка М.М.

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», та ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 травня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсними кредитних договорів,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Ощадбанк») звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 року ОСОБА_5 , і з урахуванням уточнення до позовних вимог, просив ухвалити рішення, яким в рахунок погашення кредитної заборгованості за іпотечними кредитними договорами №832 від 01.04.2008 року у розмірі 12.479,17 дол.США, та №833 від 01.04.2008 року у розмірі 225.520,83 дол.США звернути стягнення на іпотечне майно, яке передане позичальницею в іпотеку банку за іпотечним договором від 01.04.2008 року за №1691, шляхом продажу від імені банку заставленого майна будь-якій особі, а саме: незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 площею 303,8 кв.м. готовністю 80 %, АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1051 га кадастровий № :01:068:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за тією ж адресою/т.1 а.с. 2-8, 14-15, 19-21, 25-27, 140-142, 145-148/.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач послався на те, що позичальницею ОСОБА_6 не виконуються вище зазначені кредитні договори з погашення кредитної заборгованості, в результаті чого, за нею, на час звернення до суду з цим позовом існує заборгованість за договором №832 від 01.04.2008 року, у сумі 88.507,71 дол.США, та по кредитному договору №833 від 01.04.2008 року - у сумі 256.944,77дол.США, а в загальній сумі, станом на 30.07.2015 року - 345.452,48 дол.США (відповідно до курсу валют: 100 дол.США = 2.207,36 грн.) /т.1 а.с.2-8, 9-11,12-13/.

В ході розгляду справи у суді першої інстанції 16.02.2016 року відповідачка ОСОБА_7 , звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання недійсними вище зазначених кредитних договорів, третя особа ОСОБА_3 , з підстав порушення банком її прав, як споживача банківських послуг, які були допущені банком при укладенні договорів /т.3 а.с.4-12/.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 травня 2019 року позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено частково /т.4 а.с.226-247/.

Судовим рішенням, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Ощадбанк» у розмірі 2.442.729 грн.46 коп. за кредитними договорами від 01.04.2008 року №832 та від 01.04.2008 року №833 у відповідності до умов іпотечного договору від 01.04.2008 року за №1691 звернуте стягнення на: незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 площею 303,8 кв. м . готовністю 80 %, та земельну ділянку площею 0,1051 га кадастровий № :01:068:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ «Ощадбанк» просить скасувати рішення в частині визначеної судом заборгованості позичальниці ОСОБА_1 перед ПАТ «Ощадбанк» у сумі 2.442.729 грн.46 коп. та постановити в цій частині нове рішення, яким указану заборгованості визначити у розмірі 338.642,79 дол.США, станом на 04.01.2019 року /т.5 а.с.2-4/.

Скаржник послався на те, що саме в такому розмірі, на час ухвалення рішення, не була погашена позичальницею кредитна заборгованість.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

ОСОБА_7 , будучи повідомленою про день та час розгляду справи, у судове за сідання не з`явилася, а тому, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутності. При цьому, причини неявки скаржника в судове засідання, викладені в клопотанні останньої про відкладення розгляду справи, визнані колегією суддів неповажними.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника ПАТ «Ощадбанк», вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 .

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як слідує з матеріалів справи, 01.04.2008 року між позивачем ПАТ «Ощадбанк» в особі в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», як кредитором, та ОСОБА_8 , як позичальницею, укладено два кредитних договори з цільовим призначенням на споживчі цілі, зокрема, договір №832 на суму 124.479,17 дол.США під 13,5 відсотків річних на термін 01.04.2018 року та договір за №833 на суму 225.520,83 дол.США прід 13,5% річних на термін до 01.04.2018 року/т.1 а.с.14-18 19-21/.

Відповідно до п.п.1.1 та 1.5 кредитних договорів, укладених 01.04.2008 року погашення кредитних зобов`язань здійснюється у валюті наданого, кредиту, тобто, у доларах США.

Сторонами не заперечувалось, що позичальницею кредитні кошти були отримані у повному розмірі.

Таким чином, між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_6 виникли відносини договору кредиту, які, відповідно до ст.1054 ЦК України полягають у тому, що банк (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання позичальницею кредитних зобов`язань було забезпечено укладенням між сторонами іпотечного договору від 01.04.2008 року за №1691, в силу якого позичальницею передане банку в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1051 га кадастровий № :01:068:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за тією ж адресою/т.1 а.с.14-15, 19-21, 25-27/.

Отже, між ОСОБА_6 та ПАТ «Ощадбанк» виникли також відносини договору іпотеки, які, врегульовані ст.ст.572, 575 ЦК України і в силу яких кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Крім того, поручителем виконання зобов`язань ОСОБА_9 виступив ОСОБА_3 - третя особа по справі.

Відповідно до п.6.6. Іпотечного договору сторони передбачили, що за цим Договором Іпотекодержатель має право від свого імені в досудовому порядку здійснити продаж предмету іпотеки - будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, та/або набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань на підставі цього договору або укладеного договору про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Між тим, позивач ПАТ «Ощадбанк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині визначення суми заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Ощадбанк» у розмірі 2.442.729 грн.46 коп., просив скасувати в цій частині рішення та постановити нове рішення, визначивши суму боргу, станом на час звернення до суду з позовом - 02.09.2015 року, у сумі 338.642,79 дол.США.

Зокрема, по договору №832 від 01.04.2008 року - 83.434,29 дол.США, з яких: 81.027,04 дол.США - загальна сума прострочених чергових платежів по основному боргу; 884,03 дол.США - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 1.523,22 дол.США - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом.

А також за договором №833 від 01.04.2008 року у сумі - 255.208,83 дол.США, з яких: 225.520,83 дол.США - загальна сума прострочених чергових платежів по основному боргу; 24.804,69 дол.США - сума відсотків за користування кредитом; 1.657,54 дол.США - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів по кредиту; 3.225,44 дол.США - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом.

Дійшовши висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про відмову у позові ПАТ «Ощадбанк», колегія суддів враховує наступне.

Так, в силу ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

А, згідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як зазначено судом вище, у Іпотечному договорі сторони погодили обидва, передбачені частиною третьою ст.36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя - як шляхом передачі іпотекодержателю у власність предмета іпотеки, так і шляхом звернення стягнення предмета іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві.

На відміну від позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки, судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацем п`ятим частини першої ст.39 Закону України «Про іпотеку», передбачає, що суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 указаного Закону.

Зважаючи на наведене слід враховувати, що процедура продажу предмета іпотеки, передбачена статтею38 Закону України «Про іпотеку», може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацем п`ятим частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» має вказати у судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя).

Отже, із аналізу вище наведеного слідує, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку» можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», є неналежним способом захисту.

Указаний висновок узгоджується з роз`ясненнями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.05.2019 року у справі №14-112цс19.

Посилання Банку на те, що відповідно до положень статі 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб надання іпотекодерждателю права на продаж предмету будь-якій особі покупцеві у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», не мають правового значення, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.05.2019 року у справі 14-112цс19 відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05.04.2017 року у справі №6-3034цс16, за змістом якого іпотекодержатель має можливість задовольнити свої вимоги на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його продажу іпотекодержателем будь-якій особі покупцеві, у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», незважаючи на те, що сторони в іпотечному застереженні погодили, як позасудовий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, його право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Сторони в іпотечному договорі погодили право іпотекодержателя задовольнити вимоги за рахунок іпотечного майна у позасудовий спосіб шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а тому відсутні правові підстави для задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, однак неправильно застосував норми матеріального права, в такому разі, в силу ст.376 ЦПК України, рішення, в частині вирішення первісного позову ПАТ «Ощадбанк» підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у позові.

З урахування викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ПАТ «Ощадбанк» шляхом скасування рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та постановлення в цій частині нового рішення про відмову у позові.

Крім того, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог ПАТ «Ощадбанк» з підстав недійсності кредитних договорів, та постановити в цій частині нове рішення про скасування рішення суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки, з інших підстав.

В частині вимог апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про визнання недійсними кредитних договорів №832 від 01.04.2008 року у сумі 88.507,71 дол.США, та договір №833 від 01.04.2008 року на суму 225.520,83 дол.США, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції в цій частині постановлене на повно з`ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 травня 2019 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та постановити нове рішення - про відмову у позові.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді