Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 березня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

секретаря судового засідання Струтинська Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 /АДРЕСА_1/ до ОСОБА_2 /Ужгородський район, с.Холмець, вул. Дружби, 126/ про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі по 2684,50 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, та стягнути аліменти за період 12 місяців до подання позову у розмірі 64 428,00 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27.11.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис - №731. Від даного шлюбу народилися діти ОСОБА_3 (06.03.2005 р.н.) та ОСОБА_4 (29.05.2007 р.н.). Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, за час перебування у шлюбі через різні погляди на життя виникали постійні непорозуміння та сварки, котрі повторювалися неодноразово.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2012 р. по справі № 2-5627/11 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб, укладений 27 листопада 2004 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції зроблено актовий запис №731 розірвано, неповнолітніх дітей ОСОБА_3 (06.03.2005 р.н.) та ОСОБА_4 (29.05.2007 р.н.) залишено на вихованні матері ОСОБА_1

Однак до моменту розлучення і після винесення судом рішення відповідач у справі допомогу на дітей не надає, фактично самоусунувшись від виконання покладених на нього законом обовязків.

На підставі викладеного, оскільки батьки мають рівні обовязки щодо забезпечення понесення витрат на дітей, а мінімальний розмір таких витрат складає 3 835 грн. на кожну дитину, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 70 % від мінімально встановленого Законом фактичного розміру прожиткового мінімуму, а саме на ОСОБА_3 (06.03.2005 р.н.) 3 835 грн. х 70 % = 2684,50 грн. та на ОСОБА_4 (29.05.2007 р.н.) 3 835 грн. х 70 % = 2684,50 грн. Всього: 5369,00 грн. Оскільки позивач намагався отримати аліменти від відповідача за останній рік, однак останній ухилявся від їх сплати, просить стягнути аліменти за минулий період - 1 рік. Таким чином, ціна позову за аліменти становитиме: 2684,50 грн. х 2 дітей х 12 місяців = 64 428,00 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 /АДРЕСА_2/ до ОСОБА_2 /Ужгородський район, с.Холмець, вул.Дружби, 126/ про стягнення аліментів та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи у встановлений законом строк, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач не скористався правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься її заява, відповідно до якої вона просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач повторно не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відзиву чи заперечень на позовну заяву подано не було.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27.11.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис №731.

Від даного шлюбу народилися діти ОСОБА_3 (06.03.2005 р.н.), свідоцтво про народження серії І-ФМ №006171 від 16.03.2005 року та ОСОБА_4 (29.05.2007 р.н.) свідоцтво про народження серії І-ФМ №116503 від 08.06.2007 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2012 р. по справі № 2-5627/11 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб, укладений 27 листопада 2004 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - розірвано, неповнолітніх дітей ОСОБА_3 (06.03.2005 р.н.) та ОСОБА_4 (29.05.2007 р.н.) залишено на вихованні матері ОСОБА_1

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1 та ч.2 ст.184 СК України).

Згідно ст.182 ЦПК України та розяснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлений у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень.

Як зазначено вище мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку.

З матеріалів справи слідує, що доходи, які отримує позивачка ОСОБА_1 є недостатніми для повноцінного забезпечення матеріального становища дітей, їх духовного та фізичного розвитку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, його дохід є нерегулярними та мінливими, відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, матеріальне становище відповідача та позивача, а також те, що обовязок щодо утримання дітей покладено на обох батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присудженні, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

Положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, приймаючи до уваги, що обовязок щодо утриманні неповнолітніх дітей покладено на обох батьків, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 2 684,50 грн. на утримання дитини ОСОБА_3 (06.03.2005 р.н.), та аліментів в розмірі 2684,50 грн. на утримання дитини ОСОБА_4 (29.05.2007 р.н.).

При цьому, оскільки позивач предявила позов 30.11.2018 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Що стосується вимоги позивачки щодо стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів за минулий час за період 12 місяців перед поданням позову (30.11.2018 року) в розмірі 64 428,00 гривень (шістдесят чотири тисячі чотириста двадцять вісім грн.), суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки нею не надано жодного доказу, який може свідчити про те, що ОСОБА_1 вживала заходи, щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати.

На підставі наведенного, керуючись вимогами ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 127, 141, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. 122, 136 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 /АДРЕСА_3/ до ОСОБА_2 /Ужгородський район, с. Холмець, вул. Дружби, 126/ про стягнення аліментів -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 2684,50 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. пятдесят коп.) гривень на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, починаючи з 30.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 2684,50 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. пятдесят коп.) гривень на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, починаючи з 30.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині, в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, судовий збір у розмірі 704,80 (сімсот чотири грн., вісімдесят коп.) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1, іпн НОМЕР_1, мешканка АДРЕСА_3.

Відповідач - ОСОБА_2 мешканець Ужгородського району, с. Холмець, вул. Дружби, 126.

Суддя Т.Р. Деметрадзе