Справа № 157/491/19
Провадження №2-з/157/1/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

21 березня 2019 року ОСОБА_1 до предявлення до суду позову подала через канцелярію Камінь-Каширського районного суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо проведення таємного голосування з приводу переходу громади прихожан Свято-Різдво-Богородичного храму Української православної церкви м. Каменя-Каширського з Української православної церкви до Православної церкви України. В обґрунтування заяви зазначає, що є парафіянкою - прихожанкою Свято-Різдво-Богородичного храму Української православної церкви м. Каменя-Каширського. 15 березня 2019 року в газеті «Полісся», що вийшла під № 11, вона прочитала оголошення наступного змісту: «Шановні прихожани Свято-Різдво-Богородичного храму Української православної церкви м. Каменя-Каширського! У неділю, 24 березня 2019 року, біля приміщення церкви відбуватиметься таємне голосування щодо переходу нашої громади з Української православної церкви до Православної церкви України. Бути учасниками голосування можуть лише повнолітні особи, які проживають в межах парафії. Зокрема, на вулицях: ОСОБА_2, ОСОБА_3 (Кузнєцова), ОСОБА_4, Цирська, Фермерська, Шабліовського, Острівна, Чкалова (крім будинку 11), Суворова, Мала, Дружня, Хмельницького, Ватутіна, Окружна, Злагоди, ОСОБА_5, Порічанська, Грушевського, Стуса, Гайова, ОСОБА_2, Східна, ОСОБА_6, на провулка вищеназваних вулиць та провулках Магдебурській, Комарова. Голосування здійснюватиметься одразу після завершення Служби Божої. При собі обовязково мати паспорт громадянина України. Ініціативна група парафіян». Відразу після цього вона звернулася до настоятеля храму з проханням включити її до списків голосуючих, адже по жодній із вказаних вулиць вона не проживає, проте є прихожанкою цього храму. Отцем їй було розяснено, що жодного відношення до голосування він, як настоятель храму, не має та не може надати їй списків, йому не відомо хто саме ініціював таке голосування. Від інших прихожан їй стало відомо, що ініціаторами переходу громади прихожан Свято-Різдво-Богородичного храму Української православної церкви м. Каменя-Каширського з Української православної церкви до Православної церкви України та проведення голосування є ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10. Зазначені особи займалися складанням списків голосуючих, розробленням бюлетенів та іншими організаційними питаннями. Не дивлячись на неодноразові звернення, до списків голосуючих її не включили, чим позбавили права голосу. На підтвердження тих обставин, що вона не має права голосувати під час вирішення питання щодо переходу громади парафіян з Української православної церкви до Православної церкви України свідчить і текст оголошення в газеті. Своїми діями так звана «ініціативна група парафіян» в складі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 порушують її права, тому вона має намір звернутися до суду з позовом про усунення перешкод та зобовязання вчинити дії (а саме включити до списку голосуючих). Вказаний позов буде поданий нею до Камінь-Каширського районного суду у найкоротші строки, але не пізніше законодавчо встановленого строку після забезпечення позову. Таким чином, відповідачі мають намір провести таємне голосування про перехід громади прихожан Свято-Різдво-Богородичного храму Української православної церкви м. Каменя-Каширського з Української православної церкви до Православної церкви України. Її до списків прихожан не включено. На будь-які її звернення з приводу внесення змін до списків відповідачі не реагують. Документів, що дають право проводити таке голосування, та протоколів зборів не надають, чим унеможливлюючи подачу позову до суду. Відповідачі безпідставно та самоуправно, на власний розсуд, ігноруючи її права на волевиявлення попри звернення парафіян, збираються провести таємне голосування 24 березня 2019 року, позбавивши права голосу значну кількість парафіян вищезазначеного храму. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, адже в разі проведення голосування вона, навіть при позитивному рішенні суду, не матиме можливості взяти участь у голосуванні, чим фактично буде порушено її конституційне право. Зазначений нею вид забезпечення позову є відповідним предмету позову. Між сторонами виник спір та існує загроза утруднення виконання можливого рішення суду, а тому є підстави для забезпечення позову. Обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами про зобовязання вчинити певні дії, адекватним та не порушує права інших осіб. У неї є підстави побоюватись, що така позиція відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Просить вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а також іншим особам вчинення будь-яких дій щодо проведення таємного голосування з приводу переходу громади прихожан Свято-Різдво-Богородичного храму Української православної церкви м. Каменя-Каширського з Української православної церкви до Православної церкви України.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, в тому числі, найменування суду, до якого подається заява; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Пунктами 2 та 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Згідно з розясненнями, наведеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зміст заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову свідчить, що таку заяву подано без додержання передбачених законом вимог.

Так, у заяві не чітко викладено предмет позову, не достатньо обґрунтовано необхідність забезпечення позову, не зазначені інші відомості, потрібні для забезпечення позову, зокрема не зазначено відомостей, які б давали суду впевнитися, що між сторонами виник правовий спір.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення.

Як вбачається із змісту заяви, після забезпечення позову ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовними вимогами до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про усунення перешкод та зобовязання вчинити дії.

Між тим, заявниця не зазначила чітко щодо усунення яких саме перешкод ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 як фізичними особами нею будуть заявлені позовні вимоги після забезпечення позову.

Також заявницею не вказано у заяві відомостей та не долучено доказів, які б давали підстави пересвідчитися суду, що між нею та фізичними особами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 дійсно виник правовий спір, з огляду на положення ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», якою передбачено, що членство в релігійній громаді ґрунтується на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням). Релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення.

Безпідставними є посилання заявниці про те, що ненадання їй іншими особами документів щодо голосування та протоколів зборів унеможливлюють подачу нею позову до суду, оскільки чинним цивільним процесуальним законодавством (ст. 84 ЦПК України) передбачено порядок витребування доказів судом за клопотанням учасника справи у разі неможливості їх надати суду.

Окрім того, у заяві про забезпечення позову не вірно зазначено назву суду, а саме: назва суду вказана як «Камінь-Карибський районний суд Волинської області», однак правильне найменування суду «Камінь-Каширський районний суд Волинської області».

Згідно з ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, у звязку з чим її належить повернути заявниці ОСОБА_1

Керуючись ст. 151, ч. 9 ст. 153, ст. ст. 260, 261 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву про забезпечення позову повернути заявниці ОСОБА_1.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня підписання ухвали. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: О. В. Антонюк