ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/953/19 Справа № 204/18/18 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство Жилсервіс-1 Дніпровської міської ради про визначення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А:

03 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою. Просила, визначити порядок користування квартирою №2 по вул. Івана Франка, 26 у м. Дніпрі наступним чином: у користування позивача ОСОБА_1, виділити кімнати № 3, 5, 6 загальною площею 31,3 кв.м. для мешкання із родиною у складі шести чоловік; у користування відповідача ОСОБА_2 виділити кімнату № 4 площею 12,2 кв.м. для мешкання із родиною у складі двох чоловік; в загальному користуванні залишити: приміщення № 1 тамбур 2,4 кв.м., № 2 кухня 4,4 кв.м., № 7 санвузол 4,6 кв.м.; зобовязати КП «Жилсервіс1» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (а.с.1-3,26-28).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа КП Жилсервіс-1 Дніпровської міської ради про визначення порядку користування квартирою відмовлено (а.с.123-129).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі (а.с.176-179).

В порядку ст. 360 ЦПК України, від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилаючись на законність рішення суду першої інстанції просив відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 (а.с.188-189).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що право власності на спірне житлове приміщення за сторонами не зареєстровано, між сторонами відсутня будь-яка згода та взаєморозуміння, вимоги позивача є незаконними і необґрунтованими. Позивач звернулася до неналежного відповідача, оскільки ОСОБА_2 не є власником спірного майна.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може.

Висновок суду про відмову в задоволені позовних вимог про визначення порядку користування квартирою не відповідає вимогам законодавства, так як судом першої інстанції неповно зясовано обставини справи та невірно застосовано норми матеріального права, допущено порушенням вимог процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення з передачі житлового фонду ВАТ СМГ 17 КЖЕП «Південне» був основним квартиронаймачем АДРЕСА_1.

Згідно довідки Житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» Дніпропетровської міської ради ЖСК, разом з ОСОБА_3 право на житлову площу мають члени його сімї: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.91).

19 липня 2014 року ОСОБА_3 помер (а. с.16).

Відповідно до довідки № 16584 від 11.09.2014 року Єдиного абонентського відділу № 2 КП «Міські комунальні мережі» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.12.1964 року по 10.09.2014 року та знятий з реєстраційного обліку у звязку зі смертю 19.07.2014 року, актовий запис 5301 від 29.07.2014 року (а.с.18, 29).

Як вбачається з довідки про склад сімї та місце реєстрації № 19071 від 17.08.2017 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано 8 осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а. с.15).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відносини, що випливають з договору найму жилого приміщення, регулюються Житловим кодексом Української РСР і Цивільним кодексом України.

Згідно ст. 63, 64, 104 ЖК України передбачає право члена сімї наймача на укладення окремого договору найму та встановлення порядку користування житлом.

З урахуванням зазначено, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що оскільки право власності на спірне житло за сторонами не зареєстровано, вимоги позивача є необґрунтованими. Відсутність приватизації, не позбавляє членів сімї наймача користуватися правами наданими їм ЖК України. Також, помилковими є висновки суду першої інстанції, що позивач звернулася до неналежного відповідача, зазначивши ОСОБА_2, оскільки останній не є власником спірного майна.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем та відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 189 , п. 2 ч. 4 ст. 197 ЦПК України у підготовчому провадженні суд, зокрема визначає склад учасників судового процесу, вирішує питання про заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до вимог ст.175 ЦПК України, викладаючи зміст позовної заяви, позивач самостійно визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Однак суд, як державний орган, на який покладено обовязок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобовязаний визначити субєктивний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, а також ОСОБА_5, що підтверджується Довідкою про склад сімї та місце реєстрації №19071 від 17.08.2017 року (а.с.15).

При вирішенні питання про визначення порядку користування житловим приміщенням, вирішуються права осіб, які зареєстровані за зазначеною адресою, проте останні, не залучені до участі у справі.

На наведене суд першої інстанції належної уваги не звернув та у порушення вимог ст.12, 51, 197 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, не вирішив питання про залучення до участі у справі інших осіб, що зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Оскільки питання про залучення осіб до участі у справі вирішується на стадії розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальних повноважень на вирішення питання про залучення сторін у справі на стадії апеляційного перегляду.

Аналізуючи встановлені фактичні обставини по справі, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, невірно застосував норми матеріального права та припустив порушення норм процесуального права, а саме, не залучив до участі у справі всіх осіб права та інтереси, яких зачипаються, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу позивача, що вона не позбавлена можливості повторного звернення до суду з відповідним позовом в передбачений законом порядок.

Керуючись ст. 259, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство Жилсервіс-1 Дніпровської міської ради про визначення порядку користування квартирою відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: