Справа № 189/1043/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.10.2019 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Пустовар О.С.

при секретарі - Комеристій І.А.

за участю представника позивача АТ «СБЕРБАНК» - Нікітіної Ю.С. на підставі довіреності від 27.12.2018 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановив:

АТ «СБЕРБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» матеріальну шкоду у розмірі 318000,00 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що ПАТ «СБЕРБАНК» (АТ «СБЕРБАНК») є правонаступником всього майна, прав та обов`язків ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ». 17.10.2014 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено трудовий договір, який було оформлено Наказом №372-П «Про прийом на роботу» від 16.10.2014 року. Відповідно до Наказу відповідача було прийнято на посаду фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів Дніпропетровського відділення №1 АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ». На підставі ст. 135-1 КЗпП України 17.10.2014 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого (п.2) відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення зберігання валютних цінностей. 23 липня 2015 року у відділенні №1 ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» для здійснення операцій з отримання готівкових коштів, юридичними особами ТОВ «АЛЬФАУКРСПЕЦІНВЕСТ», ТОВ «ДНІПРО ПАЖ», ТОВ «САЙРУС ДНІПРО», ТОВ «ДАРЛІНГ КОРПОРЕЙШН» в особі представника ОСОБА_4 . були подані видаткові касові ордери, а саме грошові чеки: серія ЯЯ НОМЕР_1 на суму 79500 грн., серія ЯЯ 0474557 на суму 79500 грн., серія ЯЯ 0474507 на суму 79500 грн., серія ЯЯ 0474532 на суму 79500 грн., а всього на суму 318000,00 грн. Відповідно до підп. 4.6.2, 4.6.4, 4.6.5 Технологічної картки по роботі в банку з грошовими чеками юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженої головою правління банку від 26.04.2013 року, у випадку, якщо сума чеку перевищує ліміт 10000,00 грн., грошовий чек передається для вертифікації іншому співробітнику. Вертифікація, відповідно до п.4.6.4 Технологічної картки це є введення числових рядків документу з метою перевірки правильності введення в АБС Б2 документу іншим співробітником. Видача грошових коштів клієнту, згідно підп. 4.6.5 Технологічної картки, проводиться після вертифікації касового документу-грошового чеку. Згідно п.3.1.3.8 Інструкції по організації касової роботи в банку, затвердженої Головою правління 03.09.2014 року, касовим працівникам категорично забороняється при виконанні видаткової операції видавати готівкові кошти без попереднього відображення операції в АБС. Але всупереч вищезазначеним правилам, відповідачем, без здійснення процедури вертифікації та відображення видаткових операцій в АБС було видано, а підприємствами отримано з поточних рахунків готівкові кошти в сумі 318000,00 грн., в результаті чого операція з видачі готівкових коштів за чеками не була закінчена (проведена) і грошові кошти не були списані з рахунків підприємств. В той же день підприємства за допомогою системи «IFobs» (дистанційного обслуговування рахунком) перерахували зі своїх поточних рахунків грошові кошти в розмірі 321262,00 грн., а саме ТОВ «АЛЬФАУКРСПЕЦІНВЕСТ» було перераховано 80362,00 грн., ТОВ «ДНІПРО ПАЖ», ТОВ «САЙРУС ДНІПРО» та ТОВ «ДАРЛІНГ КОРПОРЕЙШН» було перераховано по 80300,00 грн. В результаті цього, враховуючи вже отримані раніше підприємствами грошові кошти (за чеками), у банка утворилася недостача в розмірі 318000,00 грн., що підтверджується актом ревізії від 23 липня 2015 року та випискою по рахунку № НОМЕР_2 (з 22.07.2015 по 13.07.2016) на якому вона обліковується. Згідно пояснень відповідача від 28.07.2015 року нестача коштів виникла в результаті не проведення грошових чеків та не відображення проведених операцій в АБС. Тобто своєю винною протиправною бездіяльністю, а саме не здійснення процедури вертифікації грошових чеків, а також не відображення операції з видачі готівкових коштів в АБС призвело до нанесення позивачу матеріальної шкоди. В зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у розмірі 318000,00 грн. та судовий збір у розмірі 4770,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити посилаючись на вимоги викладені в позовній заяві. Крім іншого зазначила, що в матеріалах справи наявні докази, які були надані АТ «СБЕРБАНК», які підтверджують відсутність стягнення грошових коштів з боржників ТОВ «Альфаукрспецінвест», ТОВ «Сайрус Дніпро», ТОВ «Дніпро Паж» на підставі наказу у справі №908/374/16, який виданий Господарським судом Запорізької області на підставі рішення від 28.03.2017 року про примусове стягнення з ТОВ «Альфаукрспецінвест»; наказу у справі №908/375/16, який виданий Господарським судом Запорізької області на підставі рішення від 29.05.2017 року про примусове стягнення з ТОВ «Сайрус Дніпро»; наказу у справі №908/373/16, який виданий Господарським судом Запорізької області на підставі рішення від 10.10.2017 року про примусове стягнення з ТОВ «Дніпро Паж». На даний час за вищевказаними виконавчими документами будь-які стягнення/погашення так і не відбулись. Крім того зазначила, що 16.09.2019 року АТ «СБЕРБАНК» отримав лист від 06.09.2019 року №101965/10/04-36-23-03-10 ГУ ДФС у Дніпропетровській області з якого повідомлено, що грошові кошти, які були вилучені 23.07.2015 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2019 року та 22.07.2019 року були повернуті ОСОБА_4 у сумі 49600,00 грн., ТОВ «Сайрус Дніпро» у сумі 79500,00 грн., ТОВ «Дніпро Паж» у сумі 79500,00 грн., ТОВ «Дарлінг Корпорейшн» у сумі 79500,00 грн., ТОВ «Альфаукрспецінвест» у сумі 79500,00 грн. Тобто, Кіровським районним судом м. Дніпропетровська при винесенні 21.06.2019 року, 22.07.2019 року вище перелічених його ухвал були визначені особи, яким належать грошові кошти в загальній сумі 367600,00 грн. Таким чином, твердження присутнього в судовому засіданні 09.07.2019 року представника відповідача про те, що банк може отримати зазначені грошові кошти та погасити ними наявну нестачу не відповідають дійсності та спростовуються висновками Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. Крім іншого зазначила, що станом на день розгляду справи сума матеріальної шкоди відповідачем не погашена та складає 318000,00 грн. В зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та день розгляду справи судом були повідомлені належним чином. Відповідачка телефонограмою повідомила суд, що просить розгляд справи провести в її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує. Крім того, відповідачкою подані до суду письмові пояснення в обґрунтування яких остання зазначила, що позивач на час подання позовної заяви в 2016 році достовірно був обізнаний, що грошові кошти в сумі 367000,00 грн. були вилучені 23.07.2015 року слідчим слідчого відділу УСБУ у Дніпропетровській області Бородінчик А.А. по кримінальному провадженні №0000052 та на які 24.09.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було накладено арешт та в результаті тимчасово заборонив використання та розпорядження цими грошовими коштами. Відповідач ОСОБА_3 ніякими своїми діями не спричинила матеріальної шкоди позивачу так як не сприяла діям співробітників СБУ при вилученні грошових коштів 23.07.2015 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а також в подальшому поверненню всієї вилученої суми 367000,00 грн. ОСОБА_4 , яку позивач в своїй позовній заяві вказує, як завдану відповідачем ОСОБА_3 матеріальну шкоду АТ «СБЕРБАНК».

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 17.10.2014 року між ПАТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» та ОСОБА_3 було укладено трудовий договір, який було оформлено Наказом №372-П «Про прийом на роботу» від 16.10.2014 року. Відповідно до Наказу ОСОБА_3 було прийнято на посаду фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів Дніпропетровського відділення №1 АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ». (т. 1, а.с.8)

17.10.2014 року між ПАТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» та ОСОБА_3 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. (т. 1, а.с.9-10).

23 липня 2015 року у відділенні №1 ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНК РОСІЇ» для здійснення операцій з отримання готівкових коштів, юридичними особами ТОВ «АЛЬФАУКРСПЕЦІНВЕСТ», ТОВ «ДНІПРО ПАЖ», ТОВ «САЙРУС ДНІПРО», ТОВ «ДАРЛІНГ КОРПОРЕЙШН» в особі представника ОСОБА_4 . були подані видаткові касові ордери, а саме грошові чеки: серія ЯЯ НОМЕР_1 на суму 79500 грн., серія ЯЯ 0474557 на суму 79500 грн., серія ЯЯ 0474507 на суму 79500 грн., серія ЯЯ 0474532 на суму 79500 грн. (т.1 а.с.15-18)

Як зазначено позивачем, ОСОБА_3 без здійснення процедури вертифікації та відображення видаткових операцій в автоматизованій банківській системі було видано, а підприємствами ТОВ «АЛЬФАУКРСПЕЦІНВЕСТ», ТОВ «ДНІПРО ПАЖ», ТОВ «САЙРУС ДНІПРО», ТОВ «ДАРЛІНГ КОРПОРЕЙШН» в особі представника ОСОБА_4 отримано з поточних рахунків готівкові кошти на загальну суму 318000,00 грн., в результаті чого операція з видачі готівкових коштів за чеками не була закінчена (проведена) і грошові кошти не були списані з рахунків підприємств.

В той же день підприємства за допомогою системи «IFobs» (дистанційного обслуговування рахунком) перерахували зі своїх поточних рахунків грошові кошти в розмірі 321262,00 грн. А саме ТОВ «АЛЬФАУКРСПЕЦІНВЕСТ» було перераховано 80362,00 грн. на рахунок ТОВ «СТАНКОЛІДЕР» - плата за с/х продукцію згідно договору №11 від 23.07.2015 року без ПДВ; ТОВ «ДНІПРО ПАЖ» було перераховано 80300,00 грн. на рахунок ТОВ «СТАНКОЛІДЕР» - плата за с/х продукцію згідно договору №14 від 23.07.2015 року без ПДВ; ТОВ «САЙРУС ДНІПРО» було перераховано 80300,00 грн. на рахунок ТОВ «СТАНКОЛІДЕР» - плата за с/х продукцію згідно договору №12 від 23.07.2015 року без ПДВ; ТОВ «ДАРЛІНГ КОРПОРЕЙШН» було перераховано 80300,00 грн. на рахунок ТОВ «СТАНКОЛІДЕР» - плата за с/х продукцію згідно договору №13 від 23.07.2015 року без ПДВ. (т. 1, а.с.26-29).

В результаті цього, враховуючи вже отримані раніше підприємствами грошові кошти (за чеками), у банка утворилася недостача в розмірі 318000,00 грн., що підтверджується актом ревізії каси в Дніпропетровськом відділенні №1 від 23 липня 2015 року та випискою по рахунку № НОМЕР_2 (з 22.07.2015 по 13.07.2016). (т. 1, а.с.30-31).

В зв`язку з створенням 23.07.2015 року недостачі в касі Дніпропетровського відділення №1, а також для перевірки наявності в діях співробітників відділення факту порушення норм касової дисципліни і їх можливої причетності до інциденту недостачі, розпорядженням №475 від 24.07.2015 року в.о. Голови Правління, зобов`язано провести службове розслідування. (т. 1, а.с.52).

Зі звіту про проведення службового розслідування встановлено, що причиною виникнення недостачі в розмірі 318000,00 грн. яка виникла в підзвіті співробітника відділення ОСОБА_3 є грубе порушення ОСОБА_3 норм касової дисципліни. (т. 1, а.с.53-64).

Як встановлено з статуту Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК», затвердженого рішенням єдиного акціонера №1 від 25.01.2016 року та погодженого НБУ 26.01.2016 року, змінено найменування банку з Публічного акціонерного товариства «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» на Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК». (т.1, а.с.33-39). Згідно статуту Акціонерного товариства «СБЕРБАНК», затвердженого рішенням єдиного акціонера №1 від 10.04.2018 року та погодженого НБУ 08.05.2018 року, змінено найменування банку з Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на Акціонерне товариство «СБЕРБАНК». (т. 2, а.с.56-58).

Зокрема, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 28.10.2017 року та копії паспорту № НОМЕР_4 , відповідачка ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». (т. 2. а.с.23,25).

Під час дослідження письмових доказів, в судовому засіданні встановлено, що позивачем до господарського суду Дніпропетровської області та господарського суду Запорізької області було подано позови до ТОВ «АЛЬФАУКРСПЕЦІНВЕСТ», ТОВ «ДНІПРО ПАЖ», ТОВ «САЙРУС ДНІПРО», ТОВ «ДАРЛІНГ КОРПОРЕЙШН» про стягнення безпідставно набутого майна (грошових коштів), які були перераховані з поточного рахунку товариств за допомогою системи «IFobs», після зупинення діяльності відділення №1 ПАТ «Сбербанк», та які вже були отримані представником юридичної особи у відділенні №1 вказаного банку (за чеком).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/540/16 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до ТОВ «ДАРЛІНГ КОРПОРЕЙШН» про повернення безпідставно набутого майна в сумі 79500,00 грн. копії матеріалів справи надіслано до прокуратури Дніпропетровської області для проведення перевірки, провадження у справі зупинено. (т.1, а.с.93-101). Ухвалами Господарського суду Запорізької області у справах №908/374/16 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до ТОВ «Альфаукрспецінвест» про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, №908/373/16 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до ТОВ «Дніпро Паж» про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, №908/375/16 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до ТОВ «Сайрус Дніпро» про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, копії матеріалів справ надіслано до прокуратури Дніпропетровської області для проведення перевірки, провадження у справі зупинено. (т. 1, а.с.106-144).

Як встановлено під час розгляду справи, грошові кошти, які є предметом вказаного позову, були вилучені слідчим слідчого відділу УСБУ у Дніпропетровській області по кримінальному провадженні №0000052 та на них ухвалою Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2015 року було накладено арешт шляхом тимчасової заборони використання та розпорядження грошовими коштами у сумі 367600,00 грн.

З листа УСБУ від 12.08.2019 року встановлено, що слідчим відділом Управління проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000052 від 18.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України. 26.02.2016 року дане кримінальне провадження було перекваліфіковане на ч. 2 ст. 205 КК України та 10.03.2016 року згідно зі ст. 216 КПК України, прокуратурою Дніпропетровської області матеріали даного досудового розслідування було направлено за підслідністю до СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області. (т. 2, а.с.127)

З листа СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області встановлено, що склад кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДРСР 18.02.2015 за №0000052 перекваліфіковано 28.02.2018 року із ч. 2 ст. 205 КК України на ч. 2 ст. 367 КК України та матеріали кримінального провадження направлено до прокуратури Дніпропетровської області, якою визначено підслідність за Соборним ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. (т.2, а.с.93)

Згідно постанови старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000052 від 18.02.2015 року за ч. 2 ст. 367 КК України щодо кримінального правопорушення пов`язаного з службовою недбалістю, службових осіб ПАТ «Сбербанк Росії», закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. (т. 2, а.с.182).

З листа СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області та копій ухвал Кіровського районного суду м. Дніпропетровська встановлено, що грошові кошти у сумі 367600,00 грн., які були вилучені 23.07.2015 року під час проведення обшуку ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 31, були повернуті ОСОБА_4 у сумі 49600 грн., ТОВ «Сайрус Дніпро» у сумі 79500 грн, ТОВ «Дніпро Паж» у сумі 79500 грн., ТОВ «Дарлінг Корпорейшн» у сумі 79500 грн., ТОВ «Альфаукрспецінвест» у сумі 79500 грн. (а.с.161,168-178).

Тобто, ухвалами суду визначено власників вказаних коштів та повернуто їм вказані кошти за належністю.

Крім цього, Господарським судом Запорізької області, а саме рішенням від 29.05.2017 року у справі №908/375/16 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до ТОВ «Сайрус Дніпро», рішенням від 10.10.2017 року у справі №908/373/16 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до ТОВ «Дніпро Паж», рішенням від 28.03.2017 року у справі №908/374/16 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до ТОВ «Альфаукрспецінвест» - позовні вимоги ПАТ «СБЕРБАНК» задоволено та стягнуто з товариств на користь банку безпідставно набуте майно у вигляді грошових коштів у розмірі 79500,00 грн. з кожного та судові витрати у справі. (т. 1, а.с.178-190).

14.04.2017 року, 31.10.2017 року та 15.06.2017 року Господарським судом Запорізької області на виконання вказаних рішень цього ж суду від 28.03.2017 року у справі №908/374/16 року, яке набрало законної сили 14.04.2017 року, від 10.10.2017 року у справі №908/373/16, яке набрало законної сили 31.10.2017 року, від 29.05.2017 року у справі №908/375/16, яке набрало законної сили 12.06.2017 року, видано накази про примусове стягнення безпідставно набутого майна у вигляді грошових коштів та судового збору. (т. 2, а.с.7,12,17).

Як зазначено представником позивача в судовому засіданні та підтверджено наданими ним доказами, стягнення грошових коштів по вказаним наказам до цього часу проведено не було. З відомостей Хортицького відділу ДВС м. Запоріжжя та Олександрівського відділу ДВС м. Запоріжжя встановлено, що виконавчі провадження за вказаними наказами щодо стягнення на користь ПАТ «Сбербанк» грошових коштів завершені. Стягнень у виконавчих проваджень не проводилось за відсутності майна боржника.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз положень ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 12 лютого 2014 року у справі № 6-168цс13

Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності.

Статтею 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Статтею 138 КЗпП України передбачено обов`язок доказування наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника, а саме, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 КЗпП України.

Разом із тим, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями130,135-3,137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. Встановивши при розгляді справи, що шкода заподіяна не лише з вини працівника, до якого пред`явлено позов, але й з вини службових осіб підприємства, установи, організації, суд має обговорити питання про притягнення їх до участі в справі як співвідповідачів.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснив, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Пряма дійсна шкода є саме підставою, що зумовлює перевірку умов можливості настання матеріальної відповідальності працівника. За наявності шкоди для настання матеріальної відповідальності необхідні ще три умови: протиправна поведінка працівника, причинний зв`язок між протиправною поведінкою працівника і результатом у вигляді шкоди, що настала, і вина працівника.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Суд проаналізувавши матеріали справи, а також оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, вважає, що позов АТ «СБЕРБАНК» до ОСОБА_2 не підлягає до задоволення. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не доведено, що безпосередньо відповідачем завдано матеріальної шкоди банку, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо притягнення відповідачки до відповідальності, а навпаки постановою слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, закрито кримінальне провадження за фактом ознак в діях службових осіб відділення №1 ПАТ «Сбербанк Росії», кримінального правопорушення пов`язаного з службовою недбалістю, що спричинило тяжких наслідків для банківської установи, що виразилося у виданні фізичній особі по грошовим чекам грошові кошти в сумі 318000 грн., без їх списання з рахункових рахунків. Крім того, зазначені грошові кошти ухвалами слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська повернуті їх власникам, якими є ТОВ «АЛЬФАУКРСПЕЦІНВЕСТ», ТОВ «ДНІПРО ПАЖ», ТОВ «САЙРУС ДНІПРО», ТОВ «ДАРЛІНГ КОРПОРЕЙШН». Крім того, як свідчать матеріали справи, безпосередніми отримувачами коштів повторно, шляхом перерахування їх зі своїх поточних рахунків, за допомогою системи «IFobs», що призвело недостачу у Банку позивача у розмірі 318000,00 грн., є ТОВ «АЛЬФАУКРСПЕЦІНВЕСТ», ТОВ «ДНІПРО ПАЖ», ТОВ «САЙРУС ДНІПРО», ТОВ «ДАРЛІНГ КОРПОРЕЙШН». В зв`язку з чим, позивачем було подано до Господарських судів позовні заяви до ТОВ «АЛЬФАУКРСПЕЦІНВЕСТ», ТОВ «ДНІПРО ПАЖ», ТОВ «САЙРУС ДНІПРО», ТОВ «ДАРЛІНГ КОРПОРЕЙШН» про стягнення вказаних грошових коштів набутих без достатньої правової підстави та вказані позовні вимоги банку були задоволені. На підставі рішень про задоволення позовних вимог банку було видано накази про примусове виконання рішення суду. Однак, як зазначає представник позивача грошові кошти за наказами виданими Господарським судом Запорізької області на час розгляду справи виконано не було. Крім цього, суд вважає, що позивач на даний час не позбавлений можливості повторно пред`явити накази господарського суду Запорізької області до примусового виконання. Та обставина, що майно боржників не розшукано, у зв`язку із чим державним виконавцем було повернуто зазначені накази, не може на думку суду бути підставою для задоволення позову.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.10.2019 року.

Суддя О.С. Пустовар