Справа № 308/6915/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 02.05.1998 року між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 Зазначає, що у грудні 2017 року ОСОБА_4, залишивши її з дітьми, переїхав до м. Ужгород, де, на скільки їй відомо, має іншу сімю.

Вказує, що 27.02.2018 року за її заявою Міжгірським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину окремо в зазначеному розмірі, щомісячно, починаючи з 20.02.2018 року і до досягнення найменшою дитиною повноліття.

Зазначає, що під час шлюбу подружжям ОСОБА_7 було набуте наступне майно, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_4 : квартира, розташована в АДРЕСА_1 та гараж поз. 14, площею 16,4 кв.м., закріплений за вказаною квартирою (вартістю 403000 гри.); земельна ділянка, розташована в Рахівському районі, с. Луг, № 168, кадастровий номер :07:001:0014, площею 0,15 га (вартістю 42540 гри.); житловий будинок, розташований на вищевказаній земельній ділянці за адресою: Рахівський район, с. Луг, № 168 (вартістю 61700 гри.). На даний момент сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна.

Уточнивши позовні вимоги просила визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири, заг. площею 69,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01), на 1/2 частку гаражу, площею 16,4 кв.м., за адресою: м. Ужгород, вул. Старицького, буд. 25 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01); на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,15 га, за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Луг, вул. Без Назви, земельна ділянка 168, кадастровий номер :07:001:0014 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 36) та на 1/2 частку житлового будинку, заг. площею 104 кв.м., за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Луг, вул. Без Назви, буд. 168 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 36).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 17.07.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача, уточнені позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів того що їй належить Ѕ частини спірного майна.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.05.1998 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Завадяк) було зареєстровано шлюб виконкомом Новоселицької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №4.

Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6.

27.02.2018 року Міжгірським районним судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у твердій грошовій сумі в розмірі 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину окремо в зазначеному розмірі, щомісячно, починаючи з 20.02.2018 року і до досягнення найменшою дитиною повноліття.

З наявної в матеріалах справи копії рішення Міжгірсокого районного суду Закарпатської області від 18.06.2018 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 жовтня 2013 року ОСОБА_4 було придбано житловий будинок за №168, розташований на вул. б/н, в с. Луг, Рахівського району, Закарпатської області, що розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер :07:001:0014, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 36).

Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 24 жовтня 2013 року, ОСОБА_4 придбав земельну ділянку, розташовану за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Луг, №168, розміром 0,15 га., кадастровий номер :07:001:0014 (Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 36).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19 липня 2013 року ОСОБА_4 придбав квартиру №6, що знаходиться в будинку №25, розташованому по вул. Старицького в м. Ужгороді, яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 69,3 кв.м. (Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1732743).

В судовому засіданні також встановлено, що 23.07.2014 року відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано гараж, загальною площею 16,4 кв.м., за адресою: м. Ужгород, вул.. Старицького, 25 на праві приватної власності, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01), який відноситься до вищевказаної квартири.

Таким чином, за час перебування у шлюбі подружжям придбано наступне майно: житловий будинок за №168, розташований на вул. б/н, в с. Луг, Рахівського району, Закарпатської області, ; земельну ділянку, розташовану за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Луг, №168, площею 0,15 га кадастровий номер якої :07:001:0014; квартиру №6, що знаходиться в будинку №25, розташованому по вул. Старицького в м. Ужгороді та гараж закріплений за вказаною квартирою площею 16,4 кв.м.

Представником відповідача надано суду свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.12.2011 року, з якого слідує, що квартира, з мансардою, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, смт. Міжгіря, вул. Донського Г.АДРЕСА_3, належить на праві спільної сумісної владності ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Також в судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2018 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб у Міжгірському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, актовий запис №68. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «Борисенко».

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

У відповідності до ч.ч. 1, 2ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У відповідності до абзацу 1 п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз'яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України.

Відповідно до положень ст.ст. 76,77,78, 80,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким, чином, враховуючи, що набуті сторонами в період шлюбу житловий будинок за №168, що розташований в с. Луг, Рахівського району, Закарпатської області, земельна ділянка, розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Луг, №168, кадастровий номер :07:001:0014, квартира №6, що знаходиться в будинку №25, розташована по вул. Старицького в м. Ужгороді та гараж закріплений за вказаною квартирою площею 16,4 кв.м., є об'єктами спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя відповідачем не надано, тому суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачкою право власності на Ѕ частину вказаного майна.

Керуючись ст.ст. 4 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265, 280 282, 289 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року), ст.ст. 60, 69, 70, 72 СК України, ст.ст. 15, 16, 368, 372 ЦК України,постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, суд,

УХВАЛИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), право власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Луг, вул. Без Назви, буд. 168 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 36).

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності, на Ѕ частину квартири, заг. площею 69,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01), та гаражу, площею 16,4 кв.м., за адресою: м. Ужгород, вул. Старицького, буд. 25 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01).

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності, на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,15 га, за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Луг, вул. Без Назви, земельна ділянка 168, кадастровий номер :07:001:0014 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 36).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, 5072,40 (пять тисяч сімдесят дві гривні 40 коп.) сплаченого судового збору.

Позивач: ОСОБА_3, (РНОКПП НОМЕР_1), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідач: ОСОБА_4, (РНОКПП НОМЕР_2, який поживає за адресою: м. Ужгород, вул. Старицького, 25/6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суд ОСОБА_10