Справа № 344/8435/17
Провадження № 2/344/600/19
У Х В А Л А

25 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., вивчивши матеріали заяви представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: адміністративно-торгові приміщення 1 поверху в АДРЕСА_1 , загальною площею 835,5 кв.м., до набрання законної сили рішенням суду.

Представник відповідача ОСОБА_1 мотивувала свою заяву тим, що 02.10.2019 року АТ «Таскомбанк» надіслав лист-повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки адміністративно-торгові приміщення 1 поверху в АДРЕСА_1 , загальною площею 835,5 кв. м., відповідно до договору іпотеки від 14.05.2008 року №1967. Оскільки АТ «Таскомбанк» виявив намір звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, тому представник відповідача просила суд здійснити дії, які перешкодять йому в цьому.

Судом встановлено, що 03/07/2017 позивач ПАТ «ВіЕс Банк» пред?явив до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 111755,56 доларів США. В наступному ПАТ «ВіЕс Банк» замінив АТ «Таскомбанк».

Таким чином предметом спору за позовом від 03/07/2017 є стягнення грошових коштів.

До заяви про забезпечення позову подано повідомлення АТ «Таскомбанк» про застосування позасудового способу задоволення вимог на підставі Закону України «Про іпотеку».

Отже представник відповідача подала заяву про забезпечення позову у формі арешту адміністративно-торгових приміщень першого поверху в АДРЕСА_1 в справі за позовом про стягнення грошових коштів, предметом якої є права і обов?язки за кредитним договором.

Крім цього заяву про арешт адміністративно-торгових приміщень подано з метою перешкодити позивачу реалізувати його права за іпотечним договором в позасудовому порядку.

Таким чином метою заяви представника відповідача про забезпечення позову є перешкоджання позивачу реалізувати його права в позасудовому порядку за договором іпотеки, хоча предметом позову є права і обов?язки за кредитним договором.

Необхідно також відзначити, що відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Разом з цим відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином забезпечення позову здійснюється з метою ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже представником відповідача не доведено перед судом, що забезпечення позову здійснюється з метою захисту прав відповідача.

Отже заяву про забезпечення позову про стягнення грошових коштів з відповідачів подано представником відповідача і спрямовано її на перешкоджання позивачу реалізовувати в позасудовому порядку його права за договором іпотеки.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім цього представником відповідача не запропоновано будь-якого зустрічного забезпечення задля відшкодування шкоди, що може бути завдана зловживання правами.

Заява мотивована тим, що не вжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак рішення суду може стосуватися обов?язків за договором кредиту, а не прав і обов?язків за іншими договорами сторін, в тому числі воно не може стосуватись реалізації прав, що здійснюються в позасудовому порядку.

Крім цього в заяві представника відповідача вказано, що позивач має намір вчинити дію, вчинення якої не задовольняє відповідача. У свою чергу в ст. 150 ЦПК України забезпечення позову може бути здійснено у формі заборони вчинити дію. Тобто у разі доведення неправомірності дії особи щодо об?єкту чи предмету спору їй може бути заборонено вчинення відповідної дії у випадку її неправомірності.

Однак в заяві представника відповідача про забезпечення позову не вказано на неправомірність його дій, її мотивовано наміром використання суду для перешкоджання позивачу реалізовувати його права в позасудовому порядку.

Таким чином заява представника позивача очевидно спрямована на зловживання правом на звернення до суду із відповідного виду заявами.

Усі інші пояснення, докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні заяви представника відповідача адвоката Дзундзи О.П. про забезпечення позову АТ «Таскомбанк» відмовити.

Відповідно до ст. 353 ЦПК України ухвала про відмову в забезпеченні позову оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Бородовський