Справа № 466/9568/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСББ «Золоте поле плюс» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,

за участю представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_5, ОСОБА_6,

в с т а н о в и в:

03.12.2018 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 10977,32 грн. заборгованості з централізованого опалення, 1195,37 грн. інфляційних втрат та 272,50 грн. 3 % річних, а всього 12445,19 (дванадцять тисяч чотириста сорок пять гривень 19 коп.), а також судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» посилалося на те, що 27.03.2018 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2016р. по 31.01.2018 у розмірі 12445,19 грн., а також стягнення 176 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

22.03.2018 року судовий наказ видано та вирішено стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за період з з 01.01.2016р. по 31.01.2018 у розмірі 12445,19 грн., а також стягнення 176 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

27.04.2018 року за заявою відповідача ОСОБА_2 судовий наказ від 22.03.2018 року скасовано.

В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачі є власниками квартири №42 в будинку №23, що на вул. Золота у м. Львові і відповідно користуються послугами з централізованого опалення.

Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 3.1 договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Згідно вимог п.3 ч.2 ст.21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЛМКП «Львівтеплоенерго» направило на імя ОСОБА_2 для підписання два примірники договору приєднання про надання послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, однак договір приєднання відповідачем не підписаний.

Станом на 03.12.2018 року за період з 01.01.2016р. по 31.01.2018 р. за квартирою № 42 в будинку № 23 на вул. Золота у м. Львові, утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 10977,32 грн.

04.01.2019 відповідач ОСОБА_2 подала на адресу суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву покликається на те, що між нею та позивачем, як виконавцем відповідної послуги з централізованого опалення жодного договору не укладалося. Зазначає, що сам договір, був підготовлений та направлений 6 червня 2018 року,а вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення ставляться з 1 січня 2016 року по 31 січня 2018 року. Позивачем без будь-яких правових підстав 1 липня 2014 року був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення, яким вона з 2001 року не користується.

Також зазначає, що неодноразово зверталась до керівництва відповідача з повідомленням про те, що з 2001 року вона не користується послугами з централізованого опалення належної їй квартири, а тому як наймач і власник житла не зобовязана вносити плату за даний вид послуг відповідно до затверджених тарифів.

У квартирі АДРЕСА_1, яка на даний час належить їй та її доньці на праві власності відсутнє опалення протягом 17 років, оскільки внаслідок аварійної ситуації з батареєю, що вийшла, з ладу у 2001 році, які були відрізані, а стояки заізольовані.

Фактично вони користуються з того часу централізованим опаленням. Кімнати опалюються за допомогою електричних приладів.

На час поселення у квартиру подача централізованого опалення на кухні була відсутня з 1988 року й не відновлювалась, що підтверджується актом від 4 листопада 2006 року.

На даний час квартира утеплена з внутрішньої сторони, опалення здійснюється з використанням електричних приладів, а встановлення батарей опалення за станом її здоровя є недоцільним.

Вимоги відповідача в частині заявлених грошових стягнень не визнає, оскільки вони є безпідставними.

28.01.2019 позивачем подано на адресу суду відповідь на відзив в порядку статті 179 ЦПК України. У відповіді на відзив позивач зазначає, що ЛМКП Львівтеплоенерго вважає, що відключення від системи ЦО відповідачами здійснено самовільно, рішення про відключення такого в законному порядку не прийнято, температура в кімнат відповідає санітарним нормам, ванна кімната обігрівається за рахунок функціонування рушникосушки, а відтак, позивачем нарахування вартості оплати послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2016р. по 31.01.2018р. проведено відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджено постановою КМУ від 21 липня 2005р. № 630 і ( з наступними змінами і доповненнями від 31.10.2007), а тому заявлений ним позов є законним та обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі.

Ухвалою від 05.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справу, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 10.01.2019 року залучено ОСББ «Золоте поле плюс» в якості третьої особи у справі.

Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 10.06.2016 року /а.с.11/ у судовому засіданні підтримав позов, надавши аналогічні пояснення, які викладенні в уточненій позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представники адвокати ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні позов заперечили, просили у позові відмовити з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву /а.с.21-22/.

Представник третьої особи ОСББ «Золоте поле плюс» ОСОБА_7 будучи в судовому засіданні 13.02.2019 зазначила, що позов залишає на вирішення суду. Додатково пояснила, що квартира позивача знаходиться у булинку обєднання. Раніше, коли оплата за послуги стягувалася через обєднання співвласників , ОСОБА_2 також мала заборгованість, але таку було погашено за рахунок коштів членів обєднання, т.я. не бажали звертатися до суду.

Заслухавши думку представника позивача, відповідача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав та мотивів.

Суд встановив, що 27.03.2018 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2016р. по 31.01.2018 у розмірі 12445,19 грн., а також стягнення 176 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

22.03.2018 року судовий наказ видано та вирішено стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за період з з 01.01.2016р. по 31.01.2018 у розмірі 12445,19 грн., а також стягнення 176 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

27.04.2018 року за заявою відповідача ОСОБА_2 судовий наказ від 22.03.2018 року скасовано /а.с.6/.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12, 80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.81 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири №42 в будинку №23, що на вул. Золота у м.Львові і відповідно користується послугами з централізованого опалення, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і реєстрації №141 від 07.12.2017 року, виданою ОСББ «Золоте поле плюс» /а.с.7/.

Згідно з п.5 ч.З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом.

Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобовязує.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися, не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 р. а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України

Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30.10.2013р. при розгляді справи №6-59цс13.

Таким чином, всупереч п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р., а також п.3.1 Договору приєднання відповідачі не виконали свого зобовязання щодо сплати послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому зобовязані сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення заборгованість відповідачів станом за період з 01.01.2014 р. по 31.01.2018р. складає 10 977,32 грн., інфляційні втрати в розмірі 1195,37грн та 3% річних в розмірі 272,50грн, всього 12445,19грн. /а.с.8-9/.

Відповідачами не подано доказів про те, що подані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно.

При цьому, відповідачами не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період.

Заперечення позивача щодо відсутності у квартирі опалювальних приладів як на підставу не проведення оплати, судом оцінюється критично, оскільки для досліження не подано жодних доказів про законність зняття батарей для опалення у квартирі позивача.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України якщо позов задоволено судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду: судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 10977,32 грн. заборгованості з централізованого опалення, 1195,37 грн. інфляційних втрат та 272,50 грн. 3 % річних, а всього 12445,19 (дванадцять тисяч чотириста сорок пять гривень 19 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 1762,00 грн. судового збору.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», місцезнаходження: м. Львів, вул. Апостола, 1 (ЄДРПОУ - 05506460)

Відповідачі: 1. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

2. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 18.03.2019 року.

Суддя ОСОБА_8