Номер провадження: 22-ц/813/7235/19
Номер справи місцевого суду: 500/2508/18
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.

за участю секретаря Ющак А.Ю.

за участю осіб, що беруть участь у справ:

позивач: ОСОБА_1

представник відповідача: Боровицька Л.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання незаконною формулювання причини про звільнення, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконною затримку видачі трудової книжки та стягнення заробітної плати у подвійному розмірі,

встановила:

ПРОЦЕДУРА:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» (т.1 а.с.1-5).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 травня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконним порядку застосування дисциплінарного стягнення, наказу про дисциплінарне стягнення, незаконного запису у трудовій книзі, невиконання роботодавцем вимог законодавства щодо звільнення, поновлення на роботі на попередній посаді, виплату середньої заробітної плати за весь час затримки заробітної плати за час вимушеного прогулу по день фактичного розрахунку (с.Жигулін) (т.1 а.с.25).

24 травня 2018 року від ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначає, що з такими самими позовними вимогами, між тими самими особами та з тих же підстав позивач ОСОБА_1 звертається вдруге (а.с.т.1 а.с.27-31).

14 червня 2019 року ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та просив: - визнати незаконним Наказ №91 від 06.05.2015 року про звільнення його з роботи; - визнати формулювання причин звільнення незаконним та змінити формулювання звільнення; - виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, змінивши дату звільнення на 14 травня 2015 р.; - визнати незаконною затримку видачі трудової книжки і затримку виплати всіх сум при звільнені; визнати заборгованість по зарплаті за 12 квітня 2015 року та стягнути у подвійному розмірі відповідно ст.116 и ст. 117 КЗоТ України (т.1 а.с.231-238).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2019 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання незаконною формулювання причини про звільнення, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконною затримку видачі трудової книжки та стягнення заробітної плати у подвійному розмірі закрито. (т.2 а.с.17-18).

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

26 липня 2019 року на вказане судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду, посилаючись на порушення судом норм права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙЦНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Закриваючи провадження за даним позовом суд першої інстанції виходив з того, що всі заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги стосуються вирішення правовідносин, про які судом прийнято рішення та набрало законної сили. Зокрема посилався на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 липня 2016 року, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» про поновлення строку звернення до суду, визнання акту та рішень недійсними, визнання наказу недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку і моральної шкоди відмовлено та на постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, якою під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки заробітної плати та шкоди, завданої здоров?ю визначено, що предметом дослідження є отримання 14 травня 2015 року в касі акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» після звільнення за наказом №91л від 06 травня 2015 року всі належні суми та трудову книжку, та зазначає, що вказана обставина визначає і оплату за роботу 12 травня 2015 року, про необґрунтованість вимог представника позивача про встановлений на підприємстві порядок оплати праці (т.2 а.с.17-18).

Проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у березні 2016 року позивачем ОСОБА_1 до суду було подано позов до ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» про поновлення строку звернення до суду, визнання акту та рішень недійсними, визнання наказу недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку і моральної шкоди (т.1 а.с.32-36).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 липня 2016 року в позові ОСОБА_1 до ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» відмовлено (с.Жигулін) (т. 1 а.с.37-38). Відповідно до вказаного рішення предметом спору є поновлення строку звернення до суду, визнання акту та рішень недійними, визнання наказу недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку і моральної шкоди . Дане рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою колегією суддів судової палати апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2016 року (т.1 а.с.39-40).

Крім цього, відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2018 року в позові ОСОБА_1 до ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» - відмовлено. Відповідно до вказаного рішення предметом спору було стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати та шкоди, завданої здоров`ю. Зокрема ОСОБА_1 зазначав, що він не отримав доплату за виконання роботи у період відсутності працівника, а саме за січень, лютий, липень, серпень - 2014 р. та за березень 2015 р. Дане рішення суду першої інстанції залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 26 березня 2019 року (т.1 а.с.225-228).

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що 14 червня 2019 року ОСОБА_1 були уточнені позовні вимоги, які стосуються: зміні формулювання причин звільнення; зміні дати звільнення на 14 травня 2015 р.; стягнення заробітній плати за святковий день - 12 квітня 2015 р.; визнання незаконним затримки видачі трудової книжки та заборгованості відповідно до ст. 116 та ст.117 КЗоТ України, котрі не були предметом спору (т.1 а.с.231-238).

В зв`язку з зазначеним судова колегія приходить до висновку, що районний суд в порушені вимог ст.255 ч.1 п.3 ЦПК України помилково закрив провадження по справі, що в силу ст.379 ч.1 п.4 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2019 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий: Л.А.Гірняк

Судді: Т.В.Цюра

С.М.Сегеда