Номер провадження: 22-ц/813/7346/19
Номер справи місцевого суду: 2н-5166/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Климук А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року у цивільній справі за поданням Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

встановив:

26 червня 2019 року Другий Приморський ВДВС ГТУЮ в Одеській області МЮУ звернувся до суду із поданням, відповідно до якого просив вирішити питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання заявник вказав, що на примусовому виконанні у Другому Приморському ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження 57748993 з виконання судового наказу №2-н-5166, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 23.11.2009 року, простягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки (далі - КС) «Кредитінвест» у розмірі 421 111,82 грн.

29.11.2018 рокуу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої спрямовано сторонам виконавчого провадження.

Заявник зазначив, що 29.11.2018 року, були надані запити до Головного управління державної міграційної служби в Одеській області та Державної прикордонної служби України, з метою встановлення факту видачі документа, що дає право на виїзд з України та факту перетину, боржником, межі кордону України, було здійснено виконавчі дії по розшуку майна та доходів боржника. Однак згідно довідки з Єдиного державного реєстру речових прав нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення. А також відсутнє будь-яке майно, на яке можливо було б звернути стягнення.

Заявник також обгрунтовував подання тим, що 26.04.2019 року, 14.05.2019 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області було здійснено виходи на адресу за фактичним місцем мешкання та за місцем реєстрації боржника, однак боржник не відчинив двері та відмовився від спілкування, про що складено відповідні акти.

Судовим наказом від 23 листопада 2009 року, справа №2-н-5166, кошти у розмірі 421 111,82 грн., стягуються солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Кредитінвест». Суворовський районний суд м.Одеси у справі №497/244/18, задовольнив подання Начальника Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2 .

Після цього відповідачем була подана апеляційна скарга, яку апеляційний суд Одеської області 11.09.2018 року залишив без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 15 березня 2018 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 залишив без змін.

Таким чином, ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 , вже тимчасово обмежена у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, оскільки також ухиляється від виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки майно і джерело доходів у боржника відсутні, виконавчий документ не виконано, це стало підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду, так як державний виконавець вважає, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси про стягнення грошової суми на користь КС «Кредитінвест» у розмірі 421 111,82 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року подання Другого Приморського ВДВС ГТУЮ в Одеській області МЮУ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань покладених на нього по виконавчому листу №2-н-5166, виданому 23.11.2009 року, про стягнення грошової суми в розмірі 421 111,82 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з поданням щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу громадянина України - ОСОБА_1 , Другий Приморський ВДВС ГТУЮ в Одеській області МЮУ зазначив, що у його примусовому виконанні перебуває виконавче провадження 57748993 з виконання судового наказу №2-н-5166, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 23.11.2009 року, простягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь КС «Кредитінвест» у розмірі 421111,82 грн.

Враховуючи, що судове рішення боржником на сьогоднішній день не виконано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, то дані обставини завдають істотної шкоди позивачу КС «Кредитінвест» і свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення протягом близько десяти років.

У відповідності до ч.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян ж країни» громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він «ухиляється» від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладеного на нього судовим наказом Суворовського районного суду м.Одеси від 23.11.2009 року, у зв`язку з чим його слід обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту, до погашення зазначеної заборгованості.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Так, згідно до ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду (ст. 129 КУ)

Порядок здійснення права громадян України на виїзд в Україну, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або заперечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка у відповідності до ст.9 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод громадян», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» є частиною національного законодавства, передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

При цьому, виконання будь - якого рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до п. 34 рішення Європейського суду з прав людини, ухваленому 07 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, може застосовуватись судами як джерело права: «суд знову наголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь - якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень».

Згідно ч.1 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення до суду з поданням, а також на теперішній час, боржник ОСОБА_1 взагалі не погашав заборгованості, визначеної судовим наказом.

Однак, зазначенні обставини не свідчать про факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 постійно проживає в АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим невідомо, з яких підстав, виконавче провадження відкрито у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, та в Актах державного виконавця зазначено його адресу: АДРЕСА_2 , в якій він ніколи не проживав (а.с.22-23).

Більше того, у вказаних Актах зазначено, що за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 відмовився відчиняти двері і спілкуватись з державним виконавцем.

Таким чином, оскільки зазначені обставини свідчать про надуманість вищевказаних Актів і їх безпідставність, то суду першої інстанції слід було з`ясувати, за якою адресою проживає боржник ОСОБА_1 та які дії вчинялись задля виконання судового рішення.

Однак, суд усунувся від з`ясування цих обставин та вирішив питання про задоволення подання, без участі у судовому засіданні державного виконавця, чим було порушено вимоги ч. 4 ст.441 ЦПК України.

Крім того, судом не була надана належна оцінка тій обставині, що виконання боргових зобов`язань по судовому наказу №2-н-5166, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 23.11.2009 року, простягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь КС «Кредитінвест» у розмірі 421 111,82 грн., та по якому відкрите виконавче провадження 57748993, забезпечено заставою, про що свідчить Договір застави № 22 від 08 липня 2009 року (а.с.51-52).

Тобто, суд не з`ясував, по якій причині протягом 10 років судове рішення не виконується за рахунок заставного майна.

Всі вищевикладені обставини свідчать про те, що судом першої інстанції порушені вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства при розгляді даної справи, що призвело до того, що суд без достатніх правових підстав і з порушення вимог діючого цивільно-процесуального законодавства задовільнив подання Другого Приморського ВДВС ГТУЮ в Одеській області МЮУ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з викладеним, та враховуючи, що оскаржуваною ухвалою вирішено питання по суті подання, тобто закінчився розгляд цивільної справи, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 28.10.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра