Ухвала

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 159/2252/16-ц

провадження № 61-5986ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 31 січня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про вселення в житлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2017 року в даній справі постановлено вселити позивача ОСОБА_2 в житлове приміщення у будинку АДРЕСА_1. Зазначене рішення було виконано примусово в повному об'ємі, про що було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від

13 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Постановлено визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий 15 листопада 2017 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області в справі № 159/2252/16-ц (провадження № 2/159/23/17) щодо боржника ОСОБА_1

Постановою Волинського апеляційного суду від 31 січня 2019 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У поданій 18 березня 2019 року до Верховного Суду касаційній скарзі

ОСОБА_1 просить скасувати постанову Волинського апеляційного суду від 31 січня 2019 року та залишити в силі ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2018 року, посилаючись неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також інші особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у 3, 6?8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

У пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено можливість звернення з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції без будь-яких виключень чи обмежень.

Однак оскаржувана постанова апеляційного суду не може бути переглянута у касаційному порядку по суті, оскільки вона прийнята усупереч вимогам ЦПК України, так як, відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, апеляційний суд, у силу статті 432 ЦПК України, мав постановити ухвалу, а не приймати постанову.

Разом із тим, оскарження ухвал суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Пункт 8 статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті що термін «судом, встановленим законом», Верховний Суд встановив, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції є помилковим (Рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2012 року ТОВ «Фірма Верітас» проти України).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною 1 статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 31 січня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про вселення в житлове приміщення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило