13 березня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Проценко А.М., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивач Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначив наступне.
На профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебувають малолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Дитина проживає разом з матірю ОСОБА_3, 1996 року народження, за адресою: АДРЕСА_1. Відомості про батька дитини внесені зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України.
07.09.2017 року до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у спавах дітей Запорізької міської ради звернулась бабуся ОСОБА_4 із заявою про невиконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків по відношенню до сина.
Під час перебування дітей на обліку з їх матір'ю ОСОБА_3 неодноразово проводилась робота профілактично-виховного характеру, направлено матеріали до поліції для притягнення її до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. За результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 У зв'язку з зазначеним позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_2 та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх сукупних доходів.
Ухвалою суду від 04.01.2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, у якій вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..
У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 25.01.2013 року, актовий запис №23.
Дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_3, 1996 року народження за адресою: АДРЕСА_1.
07.09.2017 року до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у спавах дітей Запорізької міської ради звернулась бабуся ОСОБА_4 із заявою про невиконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків по відношенню до сина.
Згідно з актом обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_2 від 13.10.2017 року, для дитини окремого місця для сну немає, дитячі речі невпорядковані, безлад мати з дитиною спить на розкладному дивані.
Відповідно до листа дошкільного навчального закладу №155 від 06.10.2017 року №01.15/135, який на той час відвідував ОСОБА_2, мати ОСОБА_3 у межах дошкільного навчального закладу дитиною не займалась, неодноразово забувала забрати сина з дитячого садку, приходила із запахом алкоголю.
Згідно з листами КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 22.11.2018 року №3190/01-08 та від 26.09.2017 року №01-8/1772, ОСОБА_3 відвідує лікувальний заклад дуже рідко, здоров'ям дитини піклується бабуся ОСОБА_4.
На даний час ОСОБА_2 є учнем КЗ «Матвіївська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІ ступенів».
Листом від 29.10.2018 року №961вказаний навчальний заклад звернувся до служби (управління) у справах дітей ЗМР з інформацією, що мати малолітнього ОСОБА_2 на зв'язок з адміністрацією навчального закладу не виходить, дитина часто перебуває голодною, мати сином не займається, не приділяє належної уваги його вихованню та розвитку, дитина на вихідних часто бродить голодним по вулиці без дорослих, бо мама спить і не готує їжу. Основним в раціоні дитини є макарони. Також ОСОБА_2 повідомив, що часто з мамою ходить до її знайомого, який його лякає своїми криками та образами в бік мами, тому дитина ховається у сусідній кімнати та образами в бік мами, тому дитина ховається у сусідній кімнаті під ліжко, поки дорослі не заспокоються. ОСОБА_2 більше тягнеться до бабусі, яка його любить та дбає про нього.
Під час перебування дітей на обліку з їх матір'ю ОСОБА_3 неодноразово проводилась робота профілактично-виховного характеру, направлено матеріали до поліції для притягнення її до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. За результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надав до суду висновок від 05.12.2018 року №01-10/2864 про доцільність позбавлення ОСОБА_3, 1996 року народження, батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Суд погоджується з зазначеним Висновком органу опіки та піклування, оскільки він є обґрунтованим та відповідає інтересам малолітньої дитини, вважає переконливими аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Із змісту ч. 1-3 статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно роз'яснень у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі „Савіни проти України" зазначається „ що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини".
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідачем ОСОБА_3
За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов'язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв'язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_2.
Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги по утриманню дитини. Досліджені судом докази є достатніми для висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.
Згідно приписів ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Зі змісту ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України слідує, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яких проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України та роз'яснення, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та бере до уваги матеріальний стан відповідача, а також ту обставину, що відповідач є працездатною особою, даних щодо перебування на її утриманні непрацездатних осіб суду не надано.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.
Частиною 1 ст. 244 СК України передбачено, що опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи, що позивачем ставиться питання про стягнення аліментів на дітей на користь особи або установи, яка б здійснювала опіку над малолітнім ОСОБА_2, однак питання щодо призначення малолітньому ОСОБА_2 опікуна або піклувальника судом не вирішувалося, аліменти на утримання дітей не можуть стягуватися на користь особи, на утриманні якої діти перебувають, оскільки у встановленому законом порядку правосуб'єктність такої особи щодо дітей судом не встановлена.
За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на корить ОСОБА_2 на його утримання, починаючи у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред'явлення позову - з 11.12.2018 року, та до повноліття дитини.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав по відношенню до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.
Суддя: А.М. Проценко