26.03.2019 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/1477/18
Провадження № 2/533/50/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Оксенюк М. М.,

секретаря судового засідання Шуліки Л. Г.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Козельщинської РДА про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

18.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Козельщинського районного суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

На обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона є власником будинку, який знаходиться за адресою: вулиця Центральна, 49, с. Миргородщина, Козельщинського району Полтавської області.

Відповідачі зареєстровані у вищевказаному будинку, але з 2013 року не проживають. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають, тим самим чинять їй перешкоди у розпорядженні будинком та користуватися субсидією на оплату житлово-комунальних послуг.

Крім цього, позивач зазначила, що відповідачі з 2013 року проживають без реєстрації в житловому будинку по вулиці Центральна, 10, с. Миргородщина, Козельщинського району Полтавської області. Право власності на вищезазначений житловий будинок відповідачі не оформили, оскільки не укладали належним чином договір купівлі продажу будинку.

Згідно ухвали суду від 28.01.2019 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Справа призначена до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні на 27.02.2019 року о 09 год 00 хв.

Відповідно до ухвали суду від 27.02.2019 року вбачається, що вищезазначена справа призначена до судового розгляду по суті на 25.03.2019 року о 08 год 00 хв у відкритому судовому засіданні.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та прохала задовольнити, оскільки відповідачі на протязі 5 - 6 років не проживають ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі добровільно знятися з реєстрації не бажають. Фактичне місце проживання відповідачів в житловому будинку по вулиці Центральна, 10, с. Миргородщина, Козельщинського району Полтавської області, який вони придбали, але офіційно договір купівлі продажу не оформили.

У звязку з тим, що відповідачі приписані в будинку існують перешкоди у оформленні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов позивача не визнали та пояснили, що дійсно вони на протязі 5-6 років не проживають у житловому будинку, який належить позивачу, оскільки придбали власний будинок, але документи на купівлю продаж будинку не оформили, так як відсутні кошти.

Представник третьої особи позов позивача підтримала частково лише в частині визнання повнолітніх батьків такими, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимога позивача щодо визнання неповнолітньої ОСОБА_5, як такої, що втратила право на користування житловим приміщенням вважає, що до задоволення не підлягає, оскільки неповнолітня проживає разом з батьками без реєстрації в житловому будинку по вулиці Центральна, 10, с. Миргородщина Козельщинського району Полтавської області, а отже у разі задоволення позову позивача права неповнолітньої особи ОСОБА_5 будуть порушені.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку, який знаходиться за адресою: вулиця Центральна, 49, с. Миргородщина, Козельщинського району Полтавської області.

В зазначеному вище будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та їх неповнолітня донька ОСОБА_5

Також, судом встановлено, що відповідачі з 2013 року не проживають в житловому будинку по вулиці Центральна, 49, с. Миргородщина, Козельщинського району Полтавської області, так як неофіційно придбали житловий будинок по вул. Центральна, 10, с. Миргородщина, Козельщинського району Полтавської області.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При вирішенні спорів, пов'язаних з користуванням жилими приміщенням в будинках і квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід виходити з норм Глави 6 розділу ІІІ ЖК УРСР про користування жилими приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, а також положень статті 405 ЦК України.

Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Далі, судом встановлено, що в спірному житловому будинку відповідачі не проживають, речей не зберігають, оплату за комунальні послуги не здійснюють, обовязку по утриманню житла в належному технічному стані не несуть.

Згідно довідки Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області вбачається, що дійсно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 і має склад сімї : ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 син, зареєстрований, але не проживає; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 - невістка, зареєстрована, але не проживає; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 онука, зареєстрована, але не проживає.

Згідно актів обстеження матеріально - побутових умов Козельщинської селищної ради вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровані, але не проживають. Проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітні діти набувають право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вони проживають.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Неповнолітні діти не є самостійними суб'єктами житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дітьми залежить від набуття або втрати такого права їх батьками.

Проаналізувавши наведені правові норми, суд приходить до висновку, що інтереси неповнолітньої дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що неповнолітня у спірному житловому будинку не проживає.

Залишення неповнолітньої зареєстрованою у спірному будинку суперечило б ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України.

Відповідно до ст.1 та ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Згідно ч. 2 ст. 18 цього Закону, діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення.

Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила право користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов позивача підлягає задоволенню, оскільки відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком в с. Миргородщина, вул. Центральна, 49, Козельщинського району Полтавської області, оскільки без поважних причин не користуються житловим будинком, який належить позивачу, понад 1 рік.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з кожного відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Козельщинської РДА про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування будинком № 49 по вулиці Центральна, село Миргородщина, Козельщинського району Полтавської області.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратила право користування будинком № 49 по вулиці Центральна, село Миргородщина, Козельщинського району Полтавської області.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, такою, що втратила право користування будинком № 49 по вулиці Центральна, село Миргородщина, Козельщинського району Полтавської області.

Стягнути з кожного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 352 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Розяснити сторонам та третій особі, що повний текст рішення буде виготовлений 26.03.2019 року.

Повний текст рішення виготовлений 26.03.2019 року.

Суддя