справа № 691/233/19
провадження № 2/691/307/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О. М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

з участю учасника справи

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

встановив :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 14 серпня 1990 року уклала шлюб із ОСОБА_4, який зареєстровано Сарненським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області, актовий запис №29, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_1. До реєстрації шлюбу мала прізвище «ОСОБА_3». Це перший шлюб. Від шлюбу мають дорослого сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2004 року однією сім»єю не проживають. Будь-які відомості про його місце перебування їй не відомі. Відповідач неодноразово та тривалий час перебував у місцях позбавлення волі. Причиною припинення шлюбних відносин є різний склад характеру, відсутність взаєморозуміння, довіри, неможливість разом вести сімейний побут, постійні суперечки. За таких обставин подальше подружнє життя, збереження сім»ї неможливе. Шлюбні відносини не підтримують 20 років, збереження сім»ї суперечить її інтересам, що стало підставою звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу.

В судове засідання позивач не з»явилася, участь взяла представник, яка позовні вимоги пітримала.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи до суду не прибув, надіслав телефонограму від 18 березня 2019 року №36 про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги визнає.

Суд, заслухавши думку представника позивача, враховуючи належне повідомлення учасників справи, розглянувши телефонограму відповідача, в якій зазначено про визнання позову, відсутність від нього відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, вбачає підстави до розгляду цивільної справи у підготовчому засіданні, згідно до ст.200 ЦПК України, та дослідивши докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Згідно ст.ст.104,105,110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя.

Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з»ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, - постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, подальше збереження сім'ї позивачем і відповідачем не можливе, поскільки сторони подружні стосунки припинили з 2004 року, відновлювати спільне життя не вбачають потреби, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, склад характеру, що унеможливлює існування шлюбу. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням сторін щодо надання такого строку. Судом встановлено, що позивач, як повідомив представник на розірванні шлюбу наполягає, створила іншу сім"ю, відповідач не заперечує, а отже, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для його розірвання. Майновий спір, як повідомив представник позивача, на день розгляду справи в суді, відсутній. Дитина від шлюбу, на час розгляду справи в суді, є повнолітньою.

Суд, вважає за доцільним, залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України на вибір прізвища після розірвання шлюбу.

Позов підтверджується: свідоцтвом про одруження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 34, 55,104, 105, 110, 111, 112,113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 200, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задоволити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) та ОСОБА_4, зареєстрований 14 серпня 1990 року Сарненським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області за актовим записом №29.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_3 прізвище набуте у шлюбі ОСОБА_3.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області.

Копію рішення суду направити позивачу, відповідачу, для відому.

Суддя О. М. Савенко