КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 359/8836/18 Головуючий у суді першої інстанції: Борець Є.О.
апеляційне провадження: 22-ц/824/13144/2019 Доповідач: Гаращенко Д.Р.

09 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.
суддів Невідома Т.О., Пікуль А.А.
При секретарі Гавриленко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Київське квартирно-експлуатаційне управління, про визнання недійсним рішення житлової комісії та зобов`язання зарахувати на квартирний облік,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про визнання недійсним рішення житлової комісії та зобов`язання зарахувати на квартирний облік.
Просив суд визнати недійсним рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 19.09.2018 року № 11; Зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 ; Зарахувати час перебування на квартирному обліку з 15.08.2008 року.
Свої вимоги обґрунтував тим, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

15 серпня 2008 року позивач був зарахований на квартирний облік при цій військовій частині.
В жовтні 2013 року позивач був переведений до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим 10 жовтня 2013 року був знятий з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_2 .
23 жовтня 2017 року він був звільнений в запас у зв`язку зі станом його здоров`я.
9 листопада 2017 року позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
У 2018 році звернувся із заявою про зарахування його на квартирний облік.
19 вересня 2018 року житлова комісія цієї військової частини відмовила йому у зарахуванні на квартирний облік. Однак позивач став інвалідом внаслідок пошкодження його здоров`я, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Ця обставина свідчить про те, що він та члени його сім`ї мають право бути зарахованими на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 .
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 , 09 серпня 2019 року подала апеляційну скаргу в якій просила рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року в частині визнання недійсним рішення, викладене в пункті 5 протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №11 від 19 вересня 2018 року та зобов`язання житлову комісію військової частини НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 та членів його сім`ї: дружину ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 та дочку ОСОБА_4 , на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 скасувати та ухвалити у цій частині нове, яким у задоволенні даних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, тому рішення суду від 24.06.2019 р. є необґрунтованим, та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначив, що судом першої інстанції невірно застосована ч. 3 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Судом не враховано, що згідно ч. 3. ст. 12 вищевказаного Закону особам, звільненим з військової служби і визнаним особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, або захворювання, одержаного під час проходження військової служби, жилі приміщення в населених пунктах, обраних ними для проживання з урахуванням встановленого порядку, надаються позачергово за рахунок військових формувань або органів виконавчої влади, в яких вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов».
Тобто за рахунок не тільки військових формувань, як зазначено в рішенні суду першої інстанції, а також за рахунок органів виконавчої влади, при цьому обов`язковою умовою с перебування даних осіб на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Таким чином висновок суду першої інстанції, що позивач та члени його сім`ї нарівні звійськовослужбовцями мають право бути зараховані на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 є підтвердженням неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що маютьзначення для справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Також апелянт посилався на те, що суд першої інстанції невірно зазначив, що рішення, викладене в п. 5 протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №11 від 19 вересня 2018 року, прямо суперечить п.2 ч. 1 ст. 3 та абз. 2 ч. 3 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з Витягом з протоколу засідання військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2018 року за рішення про відмову у зарахування на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 капітана запасу ОСОБА_5 , як звільненого у запас та як особу, що втратила зв`язок із ЗС України, житловою комісією військової частини НОМЕР_1 комісією було проголосовано одноголосно.

Згідно пункту 10.11 Інструкції до повноважень житлової комісії військової частини належать, серед іншого, зарахування військовослужбовців на облік, зняття військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов;
Враховуючи те, що житлова комісія військової частини НОМЕР_1 була створена та діяла підчас прийняття рішення, оформленого Протоколом № 5 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2018 року у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України 737 від 30.1 1.201 1 року (діючого на гой час), вважаю висновок суду першої інстанції про визнаннянедійсним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2018 року №11 щодовідмови капітану запасу ОСОБА_6 у зарахуванні на квартирний облік необґрунтованим та таким, що не відповідає Фактичним обставинам справи.

Апелянт посилаючись на ч. 4 ст. 82 ЦПК України згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом також зазначив, що позивач вже звертався до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління про зобов`язання начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління поновити ОСОБА_5 на квартирному обліку Міністерства оборони України із збереженням часу перебування з 15.08.2008; зобов`язання житлової комісії при поновленні на квартирному обліку Міністерства оборони України включити ОСОБА_1 до списку на позачергове одержання жилого приміщення відповідно до статті 46 Житлового кодексу України з 19.03.2018; визнання акта інвентаризації фонду службових квартир в АДРЕСА_1 від 15.03.2018 недійсним, або таким, що не має юридичної сили; заборону у подальшому представникам Квартирно-експлуатаційного управління проводити огляд житла за адресою: АДРЕСА_2 без рішення суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року № 810/3869/18 у задоволенні позову було відмовлено.
Згідно з висновками викладеними в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року по справі № 810/3869/18, що набрало законної сили, встановлено, що: «Учасниками справи визнається, що одночасно з переведенням ОСОБА_1 до нового місця проходження служби його було знято з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_2 . Учасниками справи також визнається, що прибувши до нового місця служби ОСОБА_1 на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 не став».
Київським окружним адміністративним судом під час розгляду справи № 810/3869/18 також було встановлено, що 20.06.2018, ОСОБА_1 звернувся до Київського квартирно-експлуатаційного управління із зверненням, у якому просив роз`яснити порядок поновлення на квартирному обліку.
Розглянувши вказане звернення Квартирно-експлуатаційний відділ листом від 26.06.2017 №303/25-4006 повідомив позивача, що підстави для його поновлення на квартирному обліку відсутні, оскільки у період проходження служби останній не став на квартирний облік.
Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р., під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замістьрішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 року №1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надаютьможливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінськогорішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
В судовому засіданні представник військової частини НОМЕР_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.
Представник Київського квартирно-експлуатаційного управління підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
ОСОБА_7 заперечував проти апеляційної скарги, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з його особової справи (а.с.13).
15 серпня 2008 року ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою т.в.о. начальника Київського КЕУ №399 від 29 листопада 2013 року (а.с.18).
З витягу з особової справи ОСОБА_1 встановлено, що в жовтні 2013 року ОСОБА_1 був переведений до військової частини НОМЕР_1 .
10 жовтня 2013 року позивач був знятий з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою т.в.о. начальника Київського КЕУ №399 від 29 листопада 2013 року (а.с.18).
Наказом командувача ПС ЗСУ №425 від 23 жовтня 2017 року (а.с.12) ОСОБА_1 був звільнений в запас за станом здоров`я.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №243 від 9 листопада 2017 року позивач був виключений зі списків особового складу військової частини. (а.с.11)
З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0961382 (а.с.46) вбачається, що 2 січня 2018 року ОСОБА_1 була призначена ІІ група інвалідності. Причиною інвалідності визнано пошкодження його здоров`я, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
19 вересня 2018 року житлова комісія військової частини НОМЕР_1 прийняла рішення про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік у зв`язку з тим, що він є особою, яка втратила зв`язок зі ЗС України, та звернувся до житлової комісії лише після звільнення в запас.
Зазначені обставини підтверджуються витягом з протоколу засідання військової частини НОМЕР_1 від 19 вересня 2018 року (а.с.15).
Задовольняючи позовні вимоги в частині суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржуване рішення житлової комісії суперечить п.2 ч.1 ст.3 та абз.2 ч.3 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки право на повагу до житла розпочинається з права бути зарахованим на квартирний облік, як необхідної передумови для подальшого здійснення права на отримання житла у встановленому законом порядку.
З цих підстав рішення житлової комісії про відмову у зарахуванні позивача та членів його сім`ї на квартирний облік не тільки порушує національне законодавство, але й прямо суперечить п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає зазначеній нормі процесуального закону враховуючи наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовці строкової військової служби та військовослужбовці, призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період, розміщуються в казармах (на кораблях) згідно із Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. За ними зберігаються жилі приміщення, які вони займали до призову на строкову військову службу та військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Вони не можуть бути зняті з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Згідно з ч. 3 зазначеної статті встановлено, що військовослужбовцям, які вступили на військову службу за контрактом відповідно до частини четвертої статті 20 або продовжили військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", жилі приміщення надаються позачергово за рахунок військових формувань за місцем проходження військової служби.
При цьому для військовослужбовців, які вступили на військову службу за контрактом відповідно до частини четвертої статті 20 зазначеного Закону, до часу перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, зараховується час перебування на такому обліку за місцем проживання до прийняття на військову службу за контрактом.
Особам, звільненим з військової служби і визнаним особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, або захворювання, одержаного під час проходження військової служби, жилі приміщення в населених пунктах, обраних ними для проживання з урахуванням встановленого порядку, надаються позачергово за рахунок військових формувань або органів виконавчої влади, в яких вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Згідно з матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 15 серпня 2008 року був зарахований на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_2 .
В жовтні 2013 року ОСОБА_1 був переведений до військової частини НОМЕР_1 .
10 жовтня 2013 року позивач був знятий з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_2 .
З заявою про постановку на облік у в/ч НОМЕР_1 під час проходження служби у військової частині НОМЕР_1 не звертався.
Наказом командувача ПС ЗСУ №425 від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 був звільнений в запас за станом здоров`я.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №243 від 9 листопада 2017 року позивач був виключений зі списків особового складу військової частини.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 р. у задоволені позову ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління про поновлення на квартирному обліку, включення до списку позачергового отримання житла та ін.
Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Так рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 р. встановлено, що ОСОБА_1 прибувши на нове місце проходження служби на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 не став.
Також суд встановив, що оскільки ОСОБА_1 мав передбачений п. 3.15 розділу ІІІ Інструкції дозвіл на проживання з сім'єю в смт. Дівички, він міг бути зарахований на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 за умови його волевиявлення.
Суд зазначив, що позивачу було роз`яснено листом Київського квартирно-експлуатаційного управління від 30.05.2016 р. де було зазначено, що для зарахування на квартирний облік позивачеві необхідно підготувати документи згідно з переліком зазначеним в п. 2.5 Інструкції та звернутись до житлової комісії військової частини.
З заявою про поновлення на квартирному обліку до комісії військової частини НОМЕР_1 позивач звернувся після свого звільнення з Збройних Сил України у 2018 р.
Крім того згідно з зазначеним рішенням позивачу було відмовлено в позові про зобов`язання житлової комісії про поновлення позивача на квартирному обліку Міністерства оборони України та включення ОСОБА_1 до списку позачергового одержання жилого приміщення.
Під час судового розгляду колегія суддів не змогла встановити з яких підстав позивач був знятий з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_2 10 жовтня 2013 року та чому тривалий час не ставав на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно зі ст.12 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства, якщо вони не займали жилих приміщень за місцем проходження служби.
Військовослужбовцям, які вступили на військову службу за контрактом відповідно до частини четвертої статті 20 або продовжили військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", жилі приміщення надаються позачергово за рахунок військових формувань за місцем проходження військової служби.
При цьому для військовослужбовців, які вступили на військову службу за контрактом відповідно до частини четвертої статті 20 зазначеного Закону, до часу перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, зараховується час перебування на такому обліку за місцем проживання до прийняття на військову службу за контрактом.
Особам, звільненим з військової служби і визнаним особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, або захворювання, одержаного під час проходження військової служби, жилі приміщення в населених пунктах, обраних ними для проживання з урахуванням встановленого порядку, надаються позачергово за рахунок військових формувань або органів виконавчої влади, в яких вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, а також звільнені з військової служби особи, які стали особами з інвалідністю I чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, мають право на безплатне одержання у приватну власність жилого приміщення, яке вони займають у будинках державного житлового фонду.
Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування -у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Таким чином колегія суддів прийшла до висновку, що позивач з невідомих причин був знятий з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_2 , та не був поставлений на облік у військової частині НОМЕР_1 під час проходження ним служби оскільки не звертався з такою заявою, а тому фактично не набув права постановки на облік у цій частині, яке могло б бути за ним збережено після звільнення в запас.
Дії житлової комісій військової частині НОМЕР_1 , щодо відмови позивачу у постановці на квартирний облік, на думку колегії суддів є цілком правомірними, та відповідають нормативним документам тобто вимогами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Інструкції "Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями" яка затверджена Наказом Міністерства Оборони № 737 від 30.11.2011р., але не позбавляють права позивача від поновлення його права на облік у військовій частині НОМЕР_2 , яке повинно було за ним зберігатись незалежно від переходу на службу в іншу частину.
Також позивач не позбавлений прав встати на квартирний облік в органах місцевої Ради.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового про відмову в позові.
Керуючись. ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове в цій частині про відмову в позові.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль