П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 766/3967/16-ц

провадження №61-24677св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є.В.,

учасники справи:

заявник: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк",

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк", ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2016 року у складі судді Ус О.В. та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 08 серпня 2017 року у складі суддів: Майданіка В.В., Кутурланової О.В., Орловської Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_2, діючий в інтересах ПАТ "Дельта Банк", звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити стягувача за виконавчим листом №2-3963/11, а саме ПАТ "Кредитпромбанк" на його правонаступника - ПАТ "Дельта Банк".

Заява обґрунтована тим, що на виконанні у ВДВС Суворовського РУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3963/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ТОВ "Нафта-пласт" на користь ПАТ "Кредитпромбанк" боргу в сумі 2 514 486,22грн. 27 вересня 2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" і ПАТ "Дельта Банк" укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу права вимоги (про заміну кредитора у зобов`язанні).

За вказаним договором право вимоги за кредитним договором № 04/22/08-КЛТ від 07 листопада 2008 року, укладеним між ПАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "Нафта-пласт", перейшло до АТ "Дельта Банк".

Посилаючись на статті 512-514, 516 Цивільного кодексу України, заявник просив замінити стягувача.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2016 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08 серпня 2017 року, заяву ОСОБА_2, діючий в інтересах ПАТ "Дельта Банк" задоволено: замінено стягувача у виконавчих провадженнях за справою №2-3963/11 про стягнення кредитної заборгованості солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ "Нафта-пласт" в розмірі 2514486,22грн. та судові витрати по оплаті державного мита в сумі 1700грн., витрати по сплаті ІТЗ в сумі 120грн. на правонаступника публічне акціонерне товариство "Дельта Банк".

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження зі стягувача ПАТ "Кредитпромбанк" на його правонаступника ПАТ "Дельта Банк", суд першої інстанції, з висновками якими погодився апеляційний суд, виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 29 серпня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати судові ухвали судів першої та апеляційної інстанції та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про зміну сторони у виконавчому провадженні - відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Херсонського міського суду Херсонської області цивільну справу за № 766/3967/16-ц.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

2. Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції та апеляційний суд ухвалили судові рішення з порушенням норм процесуального права та неповно з`ясували фактичні обставинам справи, а саме, що суд не звернув увагу на те, що відповідно до акту приймання-передачі первісний кредитор передав права тільки щодо юридичної особи ТОВ "Нафта-пласт" та не передав їх щодо поручителя ОСОБА_1 . Також зазначив, що поза увагою суду залишилась та обставина, що подаючи заяву про заміну стягувача, заявник умисно не зазначив істотні обставини, а саме про порушення справи про банкрутство ТОВ "Нафта-пласт", визнання його банкрутом, затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу ТОВ "Нафта-пласт", ліквідацію та виключення ТОВ "Нафта-пласт" з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України. Тобто, не враховано, що вимоги, не задоволені за відсутністю майна, вважаються погашеними. А погашення вимог за основним зобов`язанням фактично припиняє вимоги та дію договору поруки.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу

Заперечень на касаційну скаргу від позивача до суду не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 05 квітня 2012 року, з урахуванням ухвали від 28 травня 2012 року про виправлення описки (у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-пласт" про стягнення заборгованості за кредитним договором) позов було задоволено, з ОСОБА_1 , ТОВ "Нафта-пласт" на користь ПАТ "Кредитпромбанк" було стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором на загальну суму 2 514 486,22грн. та судові витрати в сумі 1820,00грн.

Рішення набрало законної сили (а.с.103, 107).

На підставі цього рішення Суворовським районним судом м. Херсона 31 серпня 2012 року був виданий виконавчий лист №2-3963/11 (а.с.112).

Постановою державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ від 10 грудня 2014 року було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ТОВ "Нафта-пласт" на користь ПАТ "Кредитпромбанк" боргу в сумі 2 514 486,22грн. (а.с.113).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу прав вимоги від 27 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ "Кредитпромбанк" і ПАТ "Дельта Банк", додатку до нього та акту приймання-передачі права вимоги разом з додатком до нього право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 04/22/08-КЛТ від 07 листопада 2008 року, укладеним між ПАТ "Кредитпромбанк" (Продавець) та ТОВ "Нафта-пласт" Покупець), перейшло до АТ "Дельта Банк" з моменту підписання Продавцем та Покупцем Акту приймання-передачі прав вимоги (а.с.114-119, 120-122; 125-127).

Судами встановлено, що за цим договором "Права вимоги" означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) Продавця у якості кредитора до Позичальників за Кредитними договорами, а також всі права вимоги Продавця до Осіб, які надали забезпечення, за Договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання Позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов`язків за Кредитними договорами та Договорами забезпечення.

За цим договором "Договір забезпечення" означає кожний Договір застави та/або Договір поруки та/або Іпотечний договір, якщо такі укладались.

А тому, у травні 2016 року ОСОБА_2, діючий в інтересах ПАТ "Дельта Банк", звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити стягувача за виконавчим листом №2-3963/11, а саме ПАТ "Кредитпромбанк" на його правонаступника - ПАТ "Дельта Банк".

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту першого частини першої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом першим частиною першої статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 515 Цивільного кодексу України передбачено випадки коли заміна кредитора не допускається, а саме не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до частини першої статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, така заміна в результаті відступлення права вимоги (цесія) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

З аналізу положень статей 516, 517 Цивільного кодексу України вбачається наступне: заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; ця заміна не впливає на обов`язок боржника погашати кредит взагалі, в тому числі первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Враховуючи наведене, суди встановили всі фактичні обставини та прийшли до вірного висновку, з яким погоджується Верховний Суд, що при відсутності відомостей про відкриття виконавчого провадження можливо розглянути заяву за суттю, оскільки при наявності договору про відступлення права вимоги та за відсутності заміни стягувача, відсутня й особа, яка має право подати заяву про відкриття виконавчого провадження. Тобто спір по суті процесуального питання вирішити неможливо.

При цьому суд враховує, що заміна кредиторів відбувалася поступово після ухвалення судового рішення та набранням ним законної сили.

Відповідно до статі першої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частин 1, 2, 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої пункту першого, частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 378 Цивільного процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Отже, постановляючи ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження зі стягувача ПАТ "Кредитпромбанк" на його правонаступника ПАТ "Дельта Банк", суд першої та апеляційної інстанції обґрунтовано виходили із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові ухвали - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров