ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 621/2042/18

провадження № 22-ц/818/2775/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Сащенка І.С., Тичкової О.Ю.,

за участі секретаря - Огар І.В.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Харківобленерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19 березня 2019 року в складі судді Бібіка О.В.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2018 року Акціонерне товариство «Харківобленерго» (далі - АК «Харківобленерго») в особі представника Пилипенко Ольги Миколаївни звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 3 440 грн. 08 коп.

Позов мотивовано тим, що на підставі Договору про користування електричною енергією від 10 червня 2013 року ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, яку постачає відповідач, за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з несплатою ОСОБА_1 наданих послуг у неї утворилась заборгованість перед АК «Харківобленерго» за період з 16 липня 2016 року по 25 травня 2018 року в розмірі 3 440 грн. 08 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив задовольнити позов та стягнути вказану заборгованість з ОСОБА_1 на користь АК «Харківобленерго».

05 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив мотивовано тим, що вона вчасно та в належному розмірі оплачує електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що підтверджується відповідними квитанціями, а не по рахунку, вказаному в позовній заяві. Тому, вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19 березня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АК «Харківобленерго» заборгованість за спожиту електроенергію за період з 16 липня 2016 року по 25 травня 2018 року в розмірі 274 грн. 62 коп. та 1 762 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, яка надається АК «Харківобленерго». Відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати вказаних послуг не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Непогашення відповідачем заборгованості за Договором про користування електричною енергією свідчить про порушення нею його умов, а також вимог статті 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

18 квітня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона вчасно та в належному розмірі оплачує спожиту електричну енергію; вимоги щодо стягнення заборгованості є незаконними, оскільки з 03 січня 2017 року по 31 січня 2018 року АК «Харківобленерго» не постачало електроенергію до її житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; під час розгляду справи в суді першої інстанції її не ознайомлено з довіреністю представника АК «Харківобленерго».

В поданому 05 червня 2019 року відзиві на апеляційну скаргу Яценко Анастасія Олександрівна - представник АК «Харківобленерго» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не відповідають матеріалам справи; рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19 березня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на підставі частини першої статті 369, частини п`ятої статті 279 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом частини першої статі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Матеріали справи свідчать, що 10 червня 2013 року між АК «Харківобленерго» та ОСОБА_1 було укладено Договір про користування електричною енергією № 129020, відповідно до умов якого енергопостачальник взяв на себе зобов`язання надійно постачати споживачу електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , а споживач зобов`язався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором.

В позовній заяві позивач вказав, що заборгованість ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію за період з 16 липня 2016 року по 25 травня 2018 року становить 3 440 грн. 08 коп. До позовної заяви було долучено відповідний розрахунок заборгованості.

На виконання ухвали суду першої інстанції від 12 листопада 2018 року АК «Харківобленерго» 13 березня 2018 року надано розрахунок, з якого вбачається, що заборгованість за спожиту електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 (абонент ОСОБА_1 ) складає 274 грн. 62 коп. (а. с. 97-98).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався саме на наданий 13 березня 2018 року розрахунок.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На виконання ухвали від 12 листопада 2018 року АК «Харківобленерго» надано розрахунок, з якого вбачається, що заборгованість за спожиту електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 (абонент ОСОБА_1 ) складає 274 грн. 62 коп. (а. с. 97-98).

Отже, встановивши, що АК «Харківобленерго» надає послуги з постачання електричної енергії, а відповідач користується вказаними послугами, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що ОСОБА_1 зобов`язана здійснити їх оплату.

Судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з урахуванням поданих сторонами доказів, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час укладення Договору про користування електричною енергією) та Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спору), одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що не отримувала послуги з постачання електричної енергії в період з 03 січня 2017 року по 31 січня 2018 року, оскільки її житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був відімкнений від електропостачання. А отже, жодної заборгованості за вказаний період бути не може.

Вказані доводи апеляційної скарги судова колегія не приймає, оскільки ОСОБА_1 не надано жодних доказів на їх підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції її не ознайомлено з довіреністю представника АК «Харківобленерго» не є підставою для скасування рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Також не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги про зобов`язання АК «Харківобленерго» повернути сплачені нею грошові кошти та стягнення моральної шкоди, оскільки з відповідним позовом ОСОБА_1 не зверталась.

А за правилами частини шостої статті 367 ЦПК України всуді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Однак, судова колегія не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АК «Харківобленерго».

При зверненні у суд із позовом АК «Харківобленерго» сплатило судовий збір в розмірі 1 762 грн., що документально підтверджується оригіналом платіжного доручення № 595/18/744 (а. с. 1).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АК «Харківобленерго» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 140 грн. 73 коп. (3 440 грн. 08 коп. - заявлені позивачем вимоги : 274 грн. 62 коп. - задоволені позовні вимоги = 12,52 частина задоволених вимог; 1 762 грн. : 12,52 = 140 грн. 73 коп.).

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19 березня 2019 року - скасувати в частині визначення розміру судового збору та ухвалити в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер - НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" суму судового збору в розмірі 140 грн. 73 коп. (сто сорок грн. 73 коп.).

В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - І.С. Сащенко

О.Ю. Тичкова