Справа № 313/1098/19
Провадження № 2/313/453/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

09.10.2019 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Кравцова С.О., за участю секретаря судового засідання Василенко Л.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користуванням будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена обставина підтверджується договором купівлі-продажу від 03.07.1991 року та витягом про реєстрацію право власності на нерухоме майно видане Веселівським районним бюро технічної інвентаризації від 27.07.2007 року, номер витягу 15385554.

В належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку зареєстровані її діти: син - ОСОБА_2 , донька - ОСОБА_3 , що підтверджується домовою книгою.

Починаючи з лютого 2013 року відповідачі забравши свої речі залишили будинок, у якому були зареєстровані та переїхали мешкати у невідомому позивачу напрямку, їх місце перебування на цей час позивачу невідомо.

З того часу і по теперішній час відповідачі у вищезазначеному будинку зареєстровані, але не проживають, що підтверджується довідкою від 29.08.2019р. № 1183 виданою виконавчим комітетом Веселівської селищної ради.

Ніякого майна відповідачей в житловому будинку не залишилось, вони не сплачують комунальні послуги та не несуть ніяких витрат на утримання майна.

Сам факт реєстрації відповідачей в належному позивачу на праві приватної власності будинку порушують її права як власника та створюють для неї відповідні незручності, які обмежують права вільного володіння, користування та розпорядження майном, крім того виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об`єктивно порушуються права позивача, крім того реєстрація відповідачей за даною адресою позбавляє права на оформлення субсидії по сплаті комунальних послуг, тому позивач змушена звернутися за захистом до суду.

Позивач у судовому засіданні підтримала власні позовні вимоги та просить суд задовольнити їх, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердили, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають разом із позивачем по АДРЕСА_1 з 2013 року.

З урахуванням положень ст.280 ЦПК України та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена обставина підтверджується договором купівлі-продажу від 03.07.1991 року та витягом про реєстрацію право власності на нерухоме майно видане Веселівським районним бюро технічної інвентаризації від 27.07.2007 року, номер витягу 15385554.

У зв`язку з тим, що Відповідачі добровільно не вживають заходів щодо зняття себе з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , це призводить до порушення вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України оскільки, позивач будучи власником вказаного нерухомого майна, не може в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-тимісячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини,а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня,зберігається житлове приміщення понад шести місяців.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71-72 ЖК України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст.ст. 263, 265, 267-268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим будинком по АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування жилим будинком по АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О.Кравцов