Ухвала

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 759/13986/17-ц

провадження № 61-5806св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2018 року у складі судді Сенька М. Ф. та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Рубан С. М., Желепи О. В., Іванченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішень та записів державних реєстраторів.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Київської міської ради від 01 жовтня 2007 року № 584/3418 йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га на АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі цього рішення, 15 серпня 2008 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку, якій присвоєний кадастровий номер :75:170:0022.

23 березня 2017 року на підставі довіреності, посвідченої 13 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О. В. за реєстровим № 282, він в особі представника ОСОБА_4 , продав, а ОСОБА_5 придбала земельну ділянку загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :75:170:0022, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Миргородською Н. Г. за реєстровим № 320 (рішення про державну реєстрацію від 24 березня 2017 року № 34322932).

26 квітня 2017року ОСОБА_5 відчужила цю ж земельну ділянку ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анісімовим К. С. за реєстровим № 381 (рішення про державну реєстрацію № 34432888).

Цього ж дня, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого тим же нотаріусом Анісімовим К. С. за реєстровим № 382, набула право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1 га (кадастровий номер :75:170:0023), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто набула право власності на суміжну зі спірною земельну ділянку. На підставі заяви ОСОБА_2 вказані земельні ділянки об`єднані в одну, якій присвоєно кадастровий номер :75:170:0070.

20 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фуйтума В. Б. прийнято рішення № 36231780 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,2 га, кадастровий номер :75:170:0070, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважає, що спірна ділянка вибула з його володіння поза його волею, внаслідок шахрайських дій невстановлених осіб, які підробили довіреність від його імені та продали земельну ділянку іншим особам без його відома.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням уточнених вимог, просив витребувати на його користь у ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :75:170:0022, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення та записи державних реєстраторів, у тому числі приватних нотаріусів, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна під реєстраційним номером 386 із моменту відкриття відповідного розділу, а саме: рішення про державну реєстрацію № 34322932 (індекснийномер рішення), прийнятого 24 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Миргородською Н. Г., відповідно до якого відкрито розділ щодо об`єкта нерухомого майна № 386 та зареєстровано право власності за ОСОБА_1 (номер запису № 19499099); рішення про державну реєстрацію № 34432888 (індексний номер рішення), прийнятого 24 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Миргородською Н. Г., відповідно до якого зареєстровано перехід права власності на земельну ділянку від ОСОБА_1 до ОСОБА_5 (номер запису № 19613874); рішення про державну реєстрацію № 34957672 (індексний номер рішення), прийнятого 26 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анісімовим К. С., відповідно до якого зареєстровано перехід права власності на земельну ділянку від ОСОБА_5 до ОСОБА_2 (номер запису № 20162308); рішення про державну реєстрацію № 36231780 (індексний номер рішення), прийнятого 20 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Футуймой В. Б., відповідно до якого зареєстровано припинення права власності на земельну ділянку (кадастровий номер :75:170:0022) внаслідок її знищення через об`єднання з іншою земельною ділянкою (кадастровий номер :75:170:0023) та визначення для неї у державному реєстрі нової адреси: АДРЕСА_3 а та АДРЕСА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в обґрунтування позову позивач фактично послався на те, що спірна ділянка вибула з його володіння злочинним шляхом, - підроблення довіреності на право розпоряджатись майном позивача, а відповідно довіреність і договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, вчинений з використанням цієї довіреності, є нікчемними у силу закону, як такі, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за вказаною нормою закону має враховуватися вина, яка виражається у намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним, тощо. Не може бути визнаний таким доказом висновок судово-почеркознавчої експертизи, за яким рукописний запис та підпис від імені ОСОБА_1 на зворотній стороні аркуша довіреності від 13 березня 2017 року, зареєстрованої у реєстрі за № 282 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О. В., - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, оскільки це лише однин із доказів у кримінальному провадженні, що порушене за фактом незаконного заволодіння майном позивача, а відповідно сам по собі цей доказ не може свідчити про намір довіреної особи, чи довіреної особи у змові з нотаріусом, порушити публічний порядок. Інших доказів, що вказували б на нікчемність довіреності, а рівно на недійсність первісного договору відчуження спірної земельної ділянки позивачем не надано, а тому відсутні достатні підстави для застосування до спору правового механізму віндикації, що передбачений статтями 387, 388 ЦК України, як на тому наполягає позивач. Не може застосовуватися до спору і правовий механізм, визначений статтею 1212 ЦК України, оскільки ця норма, за наявності для того підстав, може застосовуватися лише у разі, якщо сторони перебувають у правових відносинах речово-правового характеру безпосередньо, як власник та володілець майна.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення місцевого суду виходив із того, що спірна земельна ділянка набута відповідачем на законних підставах, шляхом укладення відповідних правочинів, посвідчених нотаріально, що в подальшому пройшли державну реєстрацію. При цьому в поданому позові позивач не заявляє позовних вимог про визнання правочину недійсним. Стаття 1212 ЦК України передбачає повернення майна у разі набуття такого майна без достатніх правових підстав, проте земельна ділянка набута відповідачем на підставі належним чином укладеного договору купівлі-продажу, який є чинним та не оскаржений позивачем.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У березні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що ОСОБА_6 , використовуючи підроблену довіреність на право розпорядження земельною ділянкою, вчинив правочин який у силу закону є нікчемним. Із 14 листопада 2007 року до 25 квітня 2017року на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві серія АЕ № 682227 від 14 листопада 2007 року та в силу статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 обмежено у можливості здійснити відчуження будь-якого нерухомого майна, у тому числі земельної ділянки (кадастровий номер :75:170:0022). У своєму рішенні суд зазначив, що не може бути застосовано до спору, правовий механізм, визначений статтею 1212 ЦК України, оскільки ця норма, за наявності для цього підстав, може бути застосована лише у разі якщо сторони перебувають у правових відносинах речово-правового характеру безпосередньо, як власник та володілець майна. Суд відмовив позивачу у відновленні його права власності шляхом витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, на тій лише підставі, що спочатку, на його думку, повинно бути встановлено вину. Таким своїм рішенням суд фактично підтримав протиправне позбавлення позивача його права власності, так само його порушивши невизнанням.

У травні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подав до суду відзив на касаційну скаргу у якому зазначено, що посилання на висновок експертизи, довіреність, відсутність підпису ОСОБА_1 на довіреності та його власні міркування щодо нікчемності правочинів не підтверджуються жодними доказами та обставинами, які вже були досліджені та встановлені судами попередніх інстанції. Навпаки попередніми судами встановлена законність підстав набуття права власності відповідача на земельну ділянку.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзивів на касаційні скарги.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року призначити до судового розгляду на 13 листопада 2019 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков Г. І. Усик