Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 191/4910/14-ц

провадження № 61-6630св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: Сафір ФедірОлегович, Пришляк Валентина Олександрівна, Шпанчук Сергій Миколайович, ШкваряКсенія Миколаївна, Гуслистий Сергій Олександрович, Сокуренко НаталіяВікторівна, Раєвський Володимир Володимирович, Гринь Костянтин Андрійович,

відповідач - ОСОБА_10,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «ПриватБанк» на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Варенко О. П.,

Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_10 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 29 січня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № SAMDN0990, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 112 897,02 грн, строком до 28 січня 2014 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлені таким договором. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, станом на 24 лютого 2016 року, утворилась заборгованість у розмірі 88 384,34 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 4 512,90 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1 808,95 грн, заборгованості за комісією - 27 438,72 грн, пені - 54 623,77 грн.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 88 384,34 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із необґрунтованості позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2016 рокуПАТ КБ «ПриватБанк» подалодо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просило скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий апеляційний розгляд.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року до Верховного Суду передано цивільну справу.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року вказану цивільну справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

Відзив відповідача на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 29 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_10 було укладено договір № SAMDN0990, відповідно до умов якого на ім'я ОСОБА_10 відкрито картковий рахунок та оформлено картку № НОМЕР_1.

Того ж дня між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до вказаного договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «АвтоРострочка» від 29 січня 2007 року.

Пунктом 1 підпунктами1.1, 1.2 додаткової угоди № 2 передбачено, що банк надав відповідачу кредитний ліміт «Торговий фіксований» у розмірі 88 511,12 грн на строк до 28 січня 2014 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на наступні цілі: 78 160,00 грн на придбання автомобіля (згідно пункту 6 даної угоди), винагороди за надання фінансового інструменту, яка сплачується одноразово у момент надання кредитного ліміту в розмірі 6 252,80 грн, оплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна у розмірі 34,00 грн, а також у розмірі 4 064,32 грн, на оплату страхових платежів на термін до 28 січня 2008 року і в подальшому щорічно збільшувати кредитний ліміт на суму оплати чергових страхових платежів, у випадках і в порядку, передбачених пунктами 15.2, 17.7 даної угоди. Процентна ставка за кредитним лімітом встановлюється у розмірі 0,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом з розрахунку 360 днів у році, а також щомісяця у розмірі 0,5 % від суми виданого кредитного ліміту, комісії за резервування коштів відповідно до пункту 31 даної угоди та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно пункту 39 цієї угоди.

Відповідно до пункту 1 підпункту 1.2 додаткової угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з «01» по «20» число кожного місяця клієнт повинен вносити на картковий рахунок грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 1 902,99 грн для погашення заборгованості за даною угодою, яка складається із заборгованості по кредитному ліміту, відсоткам, винагороди, комісії.

Пунктом 31 додаткової угоди передбачено, що при достроковому повному погашенні кредитного ліміту клієнт додатково сплачує банку за користування кредитом комісію. У випадку повного погашення заборгованості за кредитним лімітом дана комісія сплачується клієнтом одночасно з останнім платежем за кредитним лімітом у порядку пункту 24.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2011 року з ОСОБА_10 на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість станом на 26 серпня 2011 року, у розмірі 5 129,38 грн, яка складалася із: заборгованості за кредитом -

2 992,07, заборгованості за відсотками за користування кредитом -

1 045,71, заборгованості за комісією - 258,24 грн, пені - 833,36 грн.

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29 січня 2007 року в розмірі 88 384,34 грн, яка складалася із: заборгованості за кредитом - 4 512,90 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 1 808,95 грн, заборгованості за комісією - 27 438,72 грн, пені - 54 623,77 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Саме такі висновки містяться у постановах ВеликоїПалати Верховного Суду

від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа

№ 14-154цс18).

Разом з тим, апеляційний суд не дослідив наданого банком розрахунку заборгованості та усіх його складових, та не перевірив періоду за який вона нарахована, а також не встановив періоду нарахованих відповідачу процентів за користування кредитними коштами, враховуючи те, що звернувшись у 2011 році до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором

ПАТ КБ «ПриватБанк» використав своє право на стягнення з ОСОБА_10 заборгованості за кредитом та змінив на власний розсуд строк виконання зобов'язання за договором від 29 січня 2007 року.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом повністю не встановлено, а тому судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та у подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило