Справа № 286/4419/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи Стельмах Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна, третя особа: Орган опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації , -

В С Т А Н О В И В:

28.11.2018 року ОСОБА_1, яка проживає в АДРЕСА_1 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_3, який проживає в АДРЕСА_2, в якому просить позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав щодо неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, щомісяця, встановити опіку на малолітніми - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, призначити її опікуном над малолітніми онуками.

Мотивуючи тим вимоги, що відповідач вихованням та матеріальним забезпеченням дітей не займається. Він взагалі не цікавиться їх життям, здоров'ям та матеріальним забезпеченням. Вживає спиртні напої та веде аморальний спосіб життя. Вихованням та матеріальним забезпеченням дітей займається позивач.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні зазначила, що позов слід задовольнити.

Відповідач щодо задоволення позову заперечує, так як бажає виховувати та утримувати своїх дітей.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, думку представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З копій свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуататції дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають разом бабою - ОСОБА_1, тобто позивачем, яка веде постійний догляд за онуками, виховує їх, забезпечує їм всі належні умови для повноцінного розвитку.

Мати дітей - ОСОБА_7, позбавлена батьківських прав заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 23 травня 2018 року по справі №286/184/18 (а.с.7,8).

Діти зареєстровані та проживають з позивачем, вказані обставини підтверджуються актом обстеження сім'ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах від 22.11.2018, довідкою виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області №1299 від 14.11.2018 року.

Довідка-характеристика, видана виконавчим комітетом Овруцької міської ради Житомирської області на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, свідчить, що останній зарекомендував себе з негативної сторони. Він періодично вживає спиртні напої, не займається вихованням дітей - не утримує дітей, чим фактично не виконує обов'язки із забезпечення дітей належним харчуванням, одягом, не цікавиться про стан їх здоров'я та веде аморальний спосіб життя.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться із дитиною.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Як видно з висновку органу опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації від 04.02.2019 року №02-18/196 про позбавлення батьківських прав, відповідач зацікавлений у отриманні доходу з метою утримання дітей, дбає про них, не зловживає алкоголем, тому позбавлення його батьківських прав є недоцільним. Однак, стан здоров'я ОСОБА_3 викликає сумніви щодо того, чи може він самостійно належним чином виконувати батьківські обов'язки, забезпечувати дітям повноцінний розвиток та навчання. За наявності висновку, що підтверджує стан здоров'я ОСОБА_3, як такий що спричиняє перешкоди у належному виконанні батьківських обов'язків, буде розглядатися питання щодо надання дітям статусу дітей позбавлених батьківського піклування та влаштування їх під опіку.

Наявність хвороби у відповідача, що унеможливлює виконання ним батьківських обов'язків не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, однак, суд звертає увагу на явні відхилення в поведінці відповідача, порушення мислення, здатності контролювати свої емоції та поведінку. Вказана обставина підлягає подальшому дослідженню з урахуванням сукупності чинників і факторів.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують наявність у ОСОБА_3 тяжкого захворювання, а саме хронічного алкоголізму чи наркоманії, а також перебування останнього на диспансерному обліку у лікаря - нарколога.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі №211/559/16-ц).

Тому ВС вказав, що при вирішенні спору суди помилково посилались на принцип 6 Декларації прав дитини 1959 року, не перевірили наявність або відсутність підстав для застосування статті 164 СК України, крізь призму врахування найкращих інтересів дитини та з'ясування особистої думки дітей. Також суди не з'ясували чи зазнаватимуть діти якщо батьків не позбавлять батьківських прав жорстокого поводження, чи страждатимуть діти через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки (постанова від 03.05.2018 у справі №214/1048/15-ц).

Позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновок виконкому та попередження батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01 листопада 2017р.)

ВС зазначив, що відповідно до практики ЄСПЛ, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників.

В даній ситуації суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке, в свою чергу, не є абсолютним.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей та призначення опікуна, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частин 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Однак, вимога позивача про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на її користь та призначення її опікуном є передчасною та не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Набуття особою статусу опікуна є підставою для стягнення аліментів на її користь на утримання дитини.

Аналізуючи всі обставини справи, надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 19, 164 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна, третя особа: Орган опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч

Текст повного рішення складено 22 березня 2019 року.