Справа № 357/2987/19
У Х В А Л А

22.03.2019 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Л. М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи тим, що за рішенням суду від 25.03.2016 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки відповідач належним чином не виконає своє зобовязання по сплаті аліментів, позивачка просить суд витребувати з архіву Білоцерківського міськрайонного суду цивільну справу №357/2690/16-ц, провадження №2/357/1540/16 за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та долучити до матеріалів справи; змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 збільшивши мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку з 30% на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по аліментам за період з 27.04.2015 року по січень 2019 року у сумі 57 737,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) по аліментам за період з 26.02.2016 року по 01.05.2019 року в розмірі 460 238,34 грн.

Оглянувши позовну заяву та додатки до неї суд вказує на таке.

Подана заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти. Всі відомі позивачу відомості подана позовна заява не містить. ОСОБА_1 не вказала серію та номер свого паспорта, чим не виконала процесуальний обовязок.

З позовної заяви не можливо встановити чи проводились позивачем заходи досудового врегулювання спору, про що має бути зазначено в позовній заяві, як того вимагає п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За приписами п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивачка додає до позовної заяви копії письмових доказів, однак не зазначає про наявність чи відсутність у неї оригіналів таких доказів. Крім того, позивачкою не підтверджено відповідність копій письмових доказів оригіналам, які знаходяться у неї, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, чим не дотрималась вимог ч.5 ст.95 ЦПК України.

Підтвердження ОСОБА_1 про те, що ним не подано до суду іншої заяви (заяв) з тих самих підстав, як того вимагає п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява не містить.

Позивачка при зверненні до суду з вказаним позовом судовий збір не сплатила пославшись на ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Зазначений перелік справ, у яких позивачі звільняються від сплати судового збору є вичерпним і до нього не входить вимога про стягнення заборгованості по аліментів.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, позивачці необхідно надати докази сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. за позовну вимогу про стягнення заборгованості за аліментами у розмірі 57 737,00 грн.

Суд звертає увагу позивачки, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені під час розгляду справи №6-850 св 17.

Позивачка у позовній заяві не оспорює розмір заборгованості за аліментами визначений державним виконавцем, тому вимога про її стягнення у судовому порядку без відповідного спору є передчасною.

Позивачка просить суд витребувати з архіву Білоцерківського міськрайонного суду цивільну справу №357/2690/16-ц, провадження №2/357/1540/16 за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та долучити до матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.83 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні, крім іншого, повинно бути зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

З позовної заяви не вбачаються які обставини підтвердить вказаний вище доказ, та не додано доказів на підтвердження того, що позивачкою чи її представником вчинялись будь-які дії спрямовані на його отримання.

Суд звертає увагу позивачки та її представника, що долучення до матеріалів справи іншої судової справи процесуальним законом не передбачено, тому у задоволення клопотання про витребування доказів необхідно відмовити.

У позовній заяві позивачка ОСОБА_1 зазначає, що 19.01.2019 року Білоцерківським МВ ДВС ГТ УЮ у Київській області на її звернення щодо збільшення мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів з 30% на 50% належить до компетенції суду. Такі твердження позивачки жодним доказом не підкріплені.

Абзац 4 п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначає, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В такому випадку порядок стягнення аліментів визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 12 вересня 2018 року у справі справа N 459/2181/17.

Враховуючи виявлені недоліки позовної заяви, її слід залишити без руху з наданням позивачці строку для визначення із змістом позовних вимог та приведення позовної заяви і додатків у відповідність із вимогами ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.84, 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування з архіву Білоцерківського міськрайонного суду цивільної справи №357/2690/16-ц, провадження №2/357/1540/16 відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправити зазначені недоліки в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяОСОБА_4