Справа № 1309/4455/12 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/714/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Львів

Справа № 1309/4455/12

Провадження № 22-ц/811/714/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандра М.М.

секретар Симець В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 22 січня 2019 року у складі судді Румілової Н.М.

у справі

за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, просили визнати неправомірними та скасувати постанови державних виконавців Гец П.О., Тарабан О.О. про відкриття виконавчих проваджень від 23.10.2018р.№ 57496822 боржник ОСОБА_3 , від 23.10.2018р. №57496936 - боржник ОСОБА_2 , від 25.10.2018р. №57496720- боржник ОСОБА_4 , від 18.10.2018р. №57456767 боржник ОСОБА_1 ; Визнати неправомірними та скасувати постанови державних виконавців Гец І І.О.. Тарабан О.О . від 05.12.2018р. про накладення штрафів у розмірі 1 700грн. на кожного із боржників, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Тарабан О.О. від 18.10.2018р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 7 446 грн.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22 січня 2019 рокув задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на дії державного виконавця відмовлено.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , подавши апеляційну скаргу.

Вважають, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, є необґрунтованою та прийнятою без нналежного з`ясування змісту вимог скарги та обставин справи. Суд не з`ясував чи мали місце обставини і факти, якими обґрунтовувалися вимоги і якими доказами вони підтверджувалися.

Зазначає, що суд не розглянув всі вимоги скарги, а лише одну, що стосувалась скасування постанови про відкриття виконавчих проваджень.

Вважають, що суд прийшов до невірного висновку, що адміністрація не пропустила строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Суд не дав оцінки аргументам скаржників щодо скасування постанови про відкриття виконавчих проваджень з підстав, що рішення суду від 23.02.2017 року не передбачає застосування заходів примусового виконання, що підтверджується ухвалою Верховного Суду від 14.12.2018 року.

Вказують, що рішення Залізничного районного суду м.Львова від 23.02.2017 року на підставі якого виданий виконавчий документ про демонтаж прибудови, є незаконним, безпідставнимта необгрунтованим, оскаржується до Верховного Суду та судом зупинено його виконання.

А тому вважають, що всі чотири постанови про відкриття виконавчого провадження прийняті з порушенням та невідають вимогам закону України «Про виконавче провадження».

Просять ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 22 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

Апелянти та представник виконавчої служби в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представник Леськів Г .М ., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватисяна засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просили визнати неправомірними та скасувати постанови державних виконавців Гец П.О., Тарабан О.О. про відкриття виконавчих проваджень від 23.10.2018р.№ 57496822 боржник ОСОБА_3 , від 23.10.2018р. №57496936 - боржник ОСОБА_2 , від 25.10.2018р. №57496720- боржник ОСОБА_4 , від 18.10.2018р. №57456767 боржник ОСОБА_1 ; Визнати неправомірними та скасувати постанови державних виконавців Гец І І.О.. Тарабан О.О . від 05.12.2018р. про накладення штрафів у розмірі 1 700грн. на кожного із боржників, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Тарабан О.О. від 18.10.2018р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 7 446 грн.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії державних виконавців під час виконання рішення суду були правомірними, на час розгляду скарги припинено виконавче провадження згідно до Ухвали Верховного Суду України від 14 грудня 2018 року, а тому вважав, що на даний час відповідно до вимог ст.447 ЦПК права боржників не порушено, і підстав для задоволення вимог про визнання дій державних виконавців неправомірними суд не вбачав.

Окрім того, суд зазначив, що стягувач Залізнична районна адміністрація, звертаючись 23.10.2018 року до виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження за рішенням суду, що набрало законної сили 21 червня 2018 року, не порушив строк звернення до суду, встановлений ст.12 Закону.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23 лютого 2017 року зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 -співвласників будинку АДРЕСА_1 демонтувати самочинно побудовану на землях міськземфонду двоповерхову прибудову розміром 4,6 х 6,3м.

Постановами державних виконавців Гец П.О., Тарабан О.О. від 23.10.2018р.№ 57496822 боржник ОСОБА_3 , від 23.10.2018р. №57496936 - боржник ОСОБА_2 , від 25.10.2018р. №57496720- боржник ОСОБА_4 , від 18.10.2018р. №57456767 боржник ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1309/4455/12 виданого 08.08.2018 року, строк пред`явлення до виконання в якому зазначено три роки.(а.с.77-78)

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині відмови у визнанні неправомірними та скасуванні постанов державних виконавців Гец П.О., Тарабан О.О. про відкриття виконавчих проваджень від 23.10.2018р.№ 57496822 боржник ОСОБА_3 , від 23.10.2018р. №57496936 - боржник ОСОБА_2 , від 25.10.2018р. №57496720- боржник ОСОБА_4 , від 18.10.2018р. №57456767 боржник ОСОБА_1 скасуванню не підлягає.

Покликання апелянтів в апеляційній скарзі на ухвалу Верховного Суду від 14 грудня 2018 року є безпідставними, оскільки оскаржувані постанови державних виконавців були винесені до постановлення такої.

Щодо визнання неправомірними та скасування постанов державних виконавців Гец І І.О.. Тарабан О. О. від 05.12.2018р. про накладення штрафів у розмірі 1 700грн. на кожного із боржників, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та постанову державного виконавця Тарабан О.О. від 18.10.2018р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 7 446 грн. колегія суддів вважає, що провадження в цій частині підлягає закриттю з огляду на наступне.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи ДВС розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 447 цього Кодексу.

Як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України та його примусовим виконанням.

За частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ч. 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Враховуючи наведене можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Верховний Суд виклав аналогічну позицію у справах № 14-16цс18 від 06 червня 2018 року, 14-177цс18 від 13.06.2018 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду із скаргою на постанови державних виконавців Гец І І.О.. Тарабан О. О. від 05.12.2018р. про накладення штрафів у розмірі 1 700грн. та постанову державного виконавця Тарабан О.О. від 18.10.2018р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 7 446 грн, тому на підставі ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» справа в цій частині повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

На підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 22 січня 2019 рокув частині відмови в задоволенні скарги щодо визнання неправомірними та скасування постанови державних виконавців Гец І І.О.. Тарабан О.О. від 05.12.2018р. про накладення штрафів у розмірі 1 700грн. на кожного із боржників, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та постанову державного виконавця Тарабан О.О. від 18.10.2018р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 7 446 грн- скасувати та провадження в цій частині закрити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді