Ухвала

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 488/385/18

провадження № 61-5429ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 12 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до голови правління садівничого товариства «Культурний сад» Канаєва Івана Вікторовича, третя особа ? акціонерне товариство «Миколаївобленерго», про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про визнання неправомірними дій голови правління садівничого товариства «Культурний сад» ОСОБА_2 щодо відключення від електропостачання дачного будинку, зобов'язання відновити електропостачання до його будинку, зобов'язання голови правління укласти договір на електропостачання відповідно до вимог чинного законодавства України за тарифами, які діють в СТ «Культурний сад» та стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що земельна ділянка НОМЕР_1, загальною площею 0,075 га, що знаходиться на території садівничого товариства «Культурний сад» у місті Миколаєві, до 2015 року на праві власності належала батькові позивача ? ОСОБА_3, який був членом цього Товариства.

23 лютого 2015 року ОСОБА_3 подарував зазначену земельну ділянку своєму синові ? ОСОБА_1, на яку той оформив право власності.

Земельна ділянка хоч і знаходиться на території СТ «Культурний сад», проте ОСОБА_1 не бажав і не бажає стати членом цього Товариства.

В період з 23 лютого 2015 року по 31 грудня 2016 року, за вимогою голови правління ОСОБА_2, ОСОБА_1 змушений був сплачувати «членські внески» Товариству, оскільки його дачний будинок був під загрозою відімкнення від електромережі, яку, відповідно до договору, Товариству постачає ПАТ «Миколаївобленерго».

Починаючи з 01 січня 2017 року позивач припинив сплачувати «членські внески» та сплачував лише за електроенергію відповідно до показів лічильника, оскільки іншими благами, які, надає Товариство, не користується.

15 жовтня 2017 року відповідач відмовився взяти оплату у позивача за використану електроенергію, на підтвердження чого у присутності двох свідків складено та підписано акт.

В період з 08 по 10 листопада 2017 року головою правління Товариства, самовільно було відключено дачний будинок позивача від електроенергії, у зв'язку з заборгованістю та в усній формі повідомлено власника про причину таких дій.

З метою досудового врегулювання зазначеного спору, ОСОБА_1 звертався до голови правління ОСОБА_2 з письмовою заявою з прохання укласти договір, проте його лист був проігнорований.

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 12 грудня

2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 12 грудня

2018 року залишено без змін.

13 березня 2019 року через засоби поштового зв'язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 12 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 488/385/18 є визнання неправомірними дій голови правління садівничого товариства «Культурний сад» ОСОБА_2 щодо відключення від електропостачання дачного будинку, зобов'язання відновити електропостачання до будинку, зобов'язання голови правління укласти договір на електропостачання відповідно до вимог чинного законодавства України за тарифами, які діють в СТ «Культурний сад» та стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Справа № 488/385/18 є незначної складності, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн), справа є малозначною в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Враховуючи те, що справа в силу вимог закону є малозначною, клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 12 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року, Верховним Судом не розглядається.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 12 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до голови правління садівничого товариства «Культурний сад» Канаєва Івана Вікторовича, третя особа ? акціонерне товариство «Миколаївобленерго», про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило