Справа № 755/7722/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді Гончарука В. П.

з секретарем Краснової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Державної іпотечної установи заборгованість за Кредитним договором №1333pvi-10-04 від 20 жовтня 2004 року, у сумі 660 115.67 гри. та витрати по сплаті судового збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.10.2004 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №1333pvi-10-04, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 35 391,00 доларів США. зі строком погашення не пізніше 20 жовтня 2019 року. 20.10.2004 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2. було укладено договір поруки № 1333/1, та 20.10.2004 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3. було укладено договір поруки № 1333/2, відповідно до умов яких відповідач 2 та 3 зобов'язуються відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за не своєчасне виконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань за Кредитним договором. Також, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 27 грудня 2004 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір. Згідно п.1. іпотечного договору ОСОБА_5 передає в заставу ТОВ «Банк Фінанси та Кредит» квартиру АДРЕСА_2. Відповідно до п.2. іпотечного договору, зазначена квартира передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором на суму 35 391,00 доларів США. строком до 20 жовтня 2019 року, а також процентів за користування зобов'язанням, неустойки за цим договором або за основним зобов'язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. 11 лютого 2015року між Державною іпотечною установою та АТ Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В. Пунктом 1.2. договору відступлення первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо) вказаних у додатках до цього договору. Згідно з пунктом 2.1 договору відступлення п. 1.2. договору набирає чинності в день прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Постановою № 612 Національного Банку України від 17 вересня 2015року ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Отже, починаючи з 17 вересня 2015 року установа набула усі права вимоги за кредитним договором укладеного між банком та ОСОБА_1 Також, згідно договору відступлення права вимоги установа набула право вимоги й за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором. Про здійснення такого відступлення позичальника було проінформовано повідомленням № 7340/11/2 від 31 жовтня 2015 року. Через неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 20 лютого 2018 року складає 660 115,67 грн., з яких: по сумі набутих вимог ДІУ основного боргу станом на 17.09.2015 року - 403 035,25 грн., прострочені відсотки за користування кредитом у розмірі - 119 164,11 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів 93 963,11 грн., інфляційні втрати - 43 953,20 грн. Станом на день подачі позову, ОСОБА_1 не сплатив суму заборгованості за %Кредитним договором, сума заборгованості за кредитним договором залишається несплаченою, що свідчить про небажання відповідачів імпонувати свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи.

Представник відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, та не надав належних та обгрунтованих доказів, які підтверджують наявність законних підстав неявки в судове засідання. Крім того, до матеріалів справи було долучено відзив на позовну заяву представником відповідачів, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2004 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №1333pvi-10-04, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 35 391,00 доларів США. зі строком погашення не пізніше 20 жовтня 2019 року, з оплатою 12 відсотків річних.

Пунктами 3.1, 3.2 кредитного договору передбачено, що видача кредитних ресурсів за кредитним договором проводиться на підставі письмової заяви позичальника, за погодженням з банком, а позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 20 жовтня 2019 року, погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Позичальник зобов'язався щомісяця, в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 425 доларів США.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитним ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 12,0 % процентів річних, нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення, зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п. З.2., 3.4, 4.3., 4.4., 4.6.,4.9.,4.10 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

20.10.2004 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2. було укладено договір поруки № 1333/1, та 20.10.2004 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3. було укладено договір поруки № 1333/2, відповідно до умов яких відповідач 2 та 3 зобов'язуються відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за не своєчасне виконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань за Кредитним договором.

Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 27 грудня 2004 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір.

Згідно п.1. іпотечного договору ОСОБА_5 передає в заставу ТОВ «Банк Фінанси та Кредит» квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до п.2. іпотечного договору, зазначена квартира передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором на суму 35 391,00 доларів США. строком до 20 жовтня 2019 року, а також процентів за користування зобов'язанням, неустойки за цим договором або за основним зобов'язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог

11 лютого 2015року між Державною іпотечною установою та АТ Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В. Пунктом 1.2. договору відступлення первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо) вказаних у додатках до цього договору.

Згідно з пунктом 2.1 договору відступлення п. 1.2. договору набирає чинності в день прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Постановою № 612 Національного Банку України від 17 вересня 2015року ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Отже, починаючи з 17 вересня 2015 року установа набула усі права вимоги за кредитним договором укладеного між банком та ОСОБА_1

Відповідно до п.3.1.4. Договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року у 5-ти денний строк з дня набрання чинності пунктом 1.2 цього Договору надіслати боржникам, іпотекодавцям та поручителям за договорами, перелік яких зазначений у додатках до цього Договору, письмові повідомлення про відступлення Прав вимоги.

Згідно Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року за кредитним договором №1333pvi-10-04 від 20 жовтня 2004 року Державна іпотечна установа набула права вимоги.

Про здійснення такого відступлення позичальника було проінформовано повідомленням № 7340/11/2 від 31 жовтня 2015 року.

Відповідно частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за гіравочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Через неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 20 лютого 2018 року складає 660 115,67 грн., з яких: по сумі набутих вимог ДІУ основного боргу станом на 17.09.2015 року - 403 035,25 грн., прострочені відсотки за користування кредитом у розмірі - 119 164,11 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів 93 963,11 грн., інфляційні втрати - 43 953,20 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, банком первісним кредитором були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів відповідачу.

В той же час, відповідачем були порушені зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами.

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема:

1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2. зміна умов зобов'язання;

3. сплата неустойки;

4. відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, Відповідачем не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі по 3 300 грн. 58 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 611,612, 625, 530,1048, 1054-1055 ЦК України та керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 , 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Державної іпотечної установи (, місцезнаходження: 01133. м. Київ, бул. Лесі Українки, будинок 34) заборгованість за Кредитним договором №1333pvi-10-04 від 20 жовтня 2004 року, яка станом на 20 лютого 2018 року складає суму набутих вимог ДІУ основного боргу станом на 17.09.2015 року - 403 035,25 грн., прострочені відсотки за користування кредитом у розмірі - 119 164,11 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів 93 963,11 грн., інфляційні втрати - 43 953,20 грн., а всього стягнути 660 115 (шістсот шістдесят тисяч сто п'ятнадцять) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Державної іпотечної установи (, місцезнаходження: 01133. м. Київ, бул. Лесі Українки, будинок 34) витрати по оплаті судового збору в сумі по 3 300 (три тисячі триста) грн. 58 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Державна іпотечна установа (, місцезнаходження: 01133. м. Київ, бул. Лесі Українки, будинок 34).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1).

Суддя: