Справа № 129/1010/18
Провадження № 22-ц/801/442/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дєдов С. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 рокуСправа № 129/1010/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б., Шемети Т. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витратах на дитину, що викликані її хворобою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником ОСОБА_5, на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 12 листопада 2018 року у м. Гайсині суддею цього суду Дєдовим С. М., дата складання повного тексту рішення не відома,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка - ОСОБА_4, про стягнення на її користь додаткових витрат на лікування їхньої малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мотивовано тим, що дочка з самого народження має хворобу правого ока, в трьох річному віці вона була прооперована і з того часу знаходиться на «Д» обліку у лікаря - окуліста поліклініки ЦРЛ з діагнозом: короткозорість високого ступеню правого ока, денегеративна форма, анізометропія, міопапія високої ступені, амбіліопія ступені, оперована збіжна співдружна косоокість правого ока, у зв'язку з чим потребує періодичного спостереження, амбулаторного лікування у окуліста ЦРЛ та стаціонарного лікування в ВОВКЛ.

Водночас, амбулаторія лікування ОСОБА_6 проводиться щоденно, а курси стаціонарного лікування проходять систематично один раз в 6 місяців в лікувально-діагностичному центрі «Оптика плюс», а саме по два тижні 2 рази в рік. Вартість таких курсів лікування до 2018 року складала до тисячі гривень за 1 курс.

Крім того, один раз в три місяці, за призначенням лікаря, ОСОБА_6 змінюють лінзи та окуляри, вартість яких становить 1700 грн. Загальна вартість лікування дочки на один рік складає 27 600 грн (по 2300 грн щомісячно).

На час звернення з цією позовною заявою позивач не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її доходом є мінімальна соціальна допомога. Водночас, відповідач займається сільськогосподарською діяльністю, має на праві власності земельну ділянку, яку обробляє разом з двома іншими земельними ділянками (належними його родичам), реалізує сільськогосподарську продукцію, володіє легковим автомобілем, трактором, вантажним транспортом, інших неповнолітніх дітей не утримує, а тому має можливість частково оплачувати додаткові витрати, пов'язані з лікуванням їх малолітньої дочки ОСОБА_6

Пославшись на викладені обставини та на те, що відповідач добровільно кошти на лікування не надає, а позивач не має реальної можливості самостійно оплачувати витрати, викликані особливими обставинами - хворобою їх дочки, ОСОБА_3 просила суд стягувати з ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на лікування їх малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1150 грн, щомісячно, починаючи з 26 квітня 2018 року і до повноліття дитини. Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2018 року задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на лікування дочки ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно, починаючи з 26 квітня 2018 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, пославшись на його незаконність і необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування усіх обставин, які мають значення для справи, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з нього додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 300 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а в решті позовних вимог відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначила, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06 травня 2005 року ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано 12 вересня 2005 року (а. с. 8).

У довідці Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 124 від 16 березня 2018 року зазначено, що до складу сім'ї, зареєстрованих АДРЕСА_1, входять ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).

З довідки комунального закладу Плосківського навчального-виховного об'єднання «ЗОШ I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад» Броварського району Київської області № 31 від 13 березня 2018 року встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно навчається в 7 класі Плосківського НВО (а. с.11).

Згідно з наказом директора ТОВ «Балкара -плюс» № 34-в від 01 грудня 2017 року ОСОБА_3 з 01 грудня 2017 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку, що підтверджується довідкою цього товариства № 12 від 03 квітня 2018 року (а. с. 12).

Відповідно до довідки Гайсинської ЦРЛ № 2407 від 18 грудня 2017 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на «Д» обліку у лікаря - окуліста поліклініки ЦРЛ з 2009 року з діагнозом: короткозорість високого ступеню правого ока, денегеративна форма; анізометропія; оперована збіжна співдружня косоокість правого ока. Потребує періодичного спостереження, амбулаторного лікування у окуліста ЦРЛ та стаціонарного лікування у ВОДКЛ (а. с. 13).

З довідки-обстеження Лікарняно-діагностичного центру «Оптика-плюс» від 03 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на «Д» обліку з 2012 року та регулярно, один раз на шість місяців, проходить курси апаратного лікування та їй призначено наступні лікарські препарати: неокардил, візивіт, оптіве (а. с. 14).

Регіональний сервісний центр у Вінницькій області листом № 21/2/0542-3-27/аз від 21 грудня 2017 надав інформацію на запит адвоката ОСОБА_9 про те, що згідно з даними ЄДР МВС та БД ДАІ-2000 за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, станом на 18 грудня 2017 року зареєстровано транспортні засоби в кількості двох одиниць (а. с. 15).

Відповідно до виписок з медичної картки амбулаторного, (стаціонарного) хворого за 2015-2018 роки, кожного року ОСОБА_6 проходила лікування у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні (а. с. 16-20).

Зі звіту з продажу пацієнту - ОСОБА_6, за період з 2012 року по 2016 рік видно, що за ці роки у фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 було придбано окулярів на 1835 грн 50 коп. (а. с. 44).

10 листопада 2018 року у лікувально-діагностичному центрі «Оптика Плюс» замовлено для ОСОБА_6 окуляри для далі вартістю 1320 грн, що підтверджується замовленням № 12029 від 10 листопада 2018 року (а. с. 60).

Згідно з довідкою Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 125 від 16 березня 2018 року діти ОСОБА_3 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживають разом з матір'ю і знаходяться на її утриманні (а. с. 21).

У довідці Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 126 від 16 березня 2018 року зазначено про те, що ОСОБА_3 є власником земельних ділянок площею 0,4607 га, у тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2107 га, які знаходяться на території Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області (а. с. 22).

Відповідно до довідки № 8728/15.4-37/2 від 29 вересня 2018 року у Гайсинському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 129/3387/17, виданий Гайсинським районним судом Вінницької області 27 квітня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_3 аліментів на неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн на кожну дитину, щомісячно, і до повноліття дітей. Заборгованість по цьому виконавчому листу станом на 01 жовтня 2018 року відсутня (а. с. 52).

18 лютого 2019 року до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, до якого позивач долучила рішення обласної лікувально-консультативної комісії № 610 від 13 грудня 2018 року, прийняте після ухвалення рішення судом першої інстанції, про необхідність призначення ОСОБА_6 державної соціальної допомоги терміном до 18 років, згідно з п. 2, пп. 2.1 наказу МОЗ України № 454/471/516 від 08 листопада 2001 року (а. с. 99).

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст. ст.180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, встановивши вказані вище обставини, зокрема, що ОСОБА_6 проживає разом із матір'ю, яка потребує додаткових витрат на її лікування, що підтверджується медичними довідками, висновками лікарів, їх рекомендаціями щодо лікування дитини, відсутність на утриманні відповідача осіб, які є непрацездатними, дійшов обґрунтованого висновку, що з метою захисту законних прав дитини необхідно стягувати з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання їх дочки в розмірі 1000 грн щомісяця до досягнення нею повноліття.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо необхідності сплачувати додаткові витрати періодично, а саме щомісячно, і аж до досягнення дитиною повноліття, оскільки положеннями ст. 185 СК України визначено такий спосіб фінансування додаткових витрат, а необхідність у постійному лікуванні підтверджується наданими доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо визначення судом першої інстанції завищеного розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню, так як такий розмір може перевищувати щомісячні витрати на лікування дитини, апеляційний суд також вважає необґрунтованими, оскільки додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, тобто у таких випадках ідеться про передбачувані витрати, які визначаються у твердій грошовій сумі.

Всі інші доводи апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування його доньки фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та 3 (пункт 1) ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача - адвокат Задніпровська С. В. (а. с. 5) зверталася з запитами про надання інформації щодо предмету спору по суті заявлених позовних вимог до державних органів та отримувала на них відповіді (а. с. 13,15); засвідчувала копії письмових доказів, долучених до позовної заяви; зверталася до суду першої інстанції з заявами (а. с. 43) та приймала участь у судових засіданнях 10 жовтня 2018 року та 12 листопада 2018 року (а. с. 53-55, 63-65).

Згідно з квитанцією № 71 від 08 липня 2018 року адвокат Задніпровська Світлана Василівна прийняла від ОСОБА_3 2000 грн за підготовку справи, зокрема, оформлення та подання позовної заяви, участь у справі (а. с. 37).

Відповідно до квитанції № 17 від 23 жовтня 2018 року адвокат Задніпровська Світлана Василівна прийняла від ОСОБА_3 3000 грн за участь у цивільній справі як представник позивача (а. с. 59).

На підставі викладених норм та досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача частини понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу у Гайсинському районному суді Вінницької області, а саме 3000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5, залишити без задоволення, а рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

Т. М. Шемета

Текст постанови виготовлено 21 березня 2019 року.