ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м.Суми

Справа №591/3999/17

Номер провадження 22-ц/816/596/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2018 року, ухвалене у складі судді Клименко А.Я., у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст рішення складено 30 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа Фонду) про зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що 12 лютого 2015 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк»)укладено договір № 015-18505-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США на суму 10 000 доларів США на строк до 11 серпня 2015 року та додаткову угоду до вказаного договору. По закінченню строку дії договору кошти йому не були повернуті у зв'язку із запровадженням у банку тимчасової адміністрації. Постановою НБУ від 02 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію АТ «Дельта Банк». Позивач отримав повідомлення про нікчемність укладеного договору банківського вкладу. Вважає, що даними діями відповідача порушені його права як вкладника АТ «Дельта Банк». На його думку, підстави нікчемності правочинів, визначені в частині 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до вказаних відносин не застосовуються.

Просить суд зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонду) додаткову інформацію щодо нього як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за договором № 015-18505-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 12 лютого 2015 року та включити його до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Ухвалою Зарічного районного суду від 16 листопада 2017 року закрито провадження в даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Роз'яснено ОСОБА_1, що розгляд таких справ віднесено до компетенції адміністративних судів.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 16 листопада 2017 року у даній справі скасовано, а справу повернуто до місцевого суду для продовження розгляду.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за Договором № 015-18505-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у дол. США від 12 лютого 2015 року та включити ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що провадження у даній справі підлягає закриттю у зв'язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, вказує на те, що судом не надано правової оцінки тим обставинам, що кошти на рахунок, за укладеним договором банківського вкладу, надійшли безготівковим внутрішньобанківським переводом, шляхом так званого «подріблення» великого депозиту іншого клієнта банку та свідчить, що ці операції здійснювались за рахунок внутрішньобанківських проводок та не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів. Дані дії здійснювались з метою отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, який вже на момент укладення договорів з вказаними особами не був спроможним виконувати свої зобов'язання перед вкладниками, а з метою отримання коштів від Фонду та свідчить про штучність та фіктивність створення відповідних правових підстав для цього. На думку відповідача, перерахування грошових коштів в дійсності не проводилось, натомість відбулось коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань, що в свою чергу призвело до штучного створення підстав для виникнення у Фонду обов'язку здійснити виплати гарантованого відшкодування по таким операціям. Таким чином, умови договорів банківських вкладів укладені між банком та фізичними особами, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі і договір, укладений з позивачем.

Крім того, умовами укладеного договору банківського вкладу не передбачено право на перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий на ім'я позивача з поточного рахунку іншої фізичної особи.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін. Не погоджується з доводами апелянта, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, зазначає, що жодного рішення суду про недійсність правочину з підстав недотримання норм законодавства в момент вчинення правочину не існує, а тому договір банківського вкладу є чинним та діючим. Перерахування коштів на рахунок позивача здійснювалось працівниками банку, які від імені банку укладали і підписували сам договір та погодились на його дійсність та обов'язковість до виконання.

Сторони повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому цивільно-процесуальним законодавством порядку. В апеляційній скарзі представник Уповноваженої особи Фонду просить розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12 лютого 2015 року між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 укладено договір № 015-18505-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США на суму 10 000 дол. США, згідно умов якого вклад залучається на строк з моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 договору та по 11 серпня 2015 року, процентна ставка складає 5,5 % річних. Згідно п. 1.6. Договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 (а. с. 10, т. 1).

12 лютого 2015 року між банком та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного Договору, згідно умов якої п. 1.8 Договору викладено в наступній редакції: «Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладення Сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору Сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору не застосовуються.

У разі, якщо в день укладення Сторонами цього Договору не буде здійснено зарахування/ перерахування коштів, що становлять суму вкладу на Рахунок, цей Договір вважається таким, що не був укладений» (а. с. 11, т. 1).

Грошові кошти в сумі 10 000 дол. США були перераховані на депозитний рахунок позивача з рахунку ОСОБА_5 згідно платіжного доручення № 45814337 від 12 лютого 2015 року (а. с. 12, т. 1).

Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 АТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а. с. 22-23, т. 1).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 запроваджено з 03 березня 2015 року тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» (а. с. 24-25, т. 1).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 серпня 2015 року № 147 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» (а. с. 27, т. 1).

02 жовтня 2015 року Правлінням Національного банку України винесено постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта Банк» (а. с. 28, т. 1).

02 жовтня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181, яким розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваженні ліквідатора АТ «Дельта Банк» Кадирову В.В. (а. с. 29, т. 1).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 лютого 2017 року № 619 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на 2 роки по 04 жовтня 2019 року включно, продовжено повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» на 2 роки по 04 жовтня 2019 року включно, продовжено повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. строком на 2 роки по 04 жовтня 2019 року включно (а. с. 30, т. 1).

Листом від 23 вересня 2015 року за № 8821/851 ОСОБА_1 повідомлено про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у дол. США № 015-18505-120215 від 12 лютого 2015 року (а. с. 13, т. 1).

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов'язання Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за Договором № 015-18505-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у дол. США від 12 лютого 2015 року, є правильним з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, основним завданням якого є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 27 Закону визначено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Протягом трьох робочих днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення) (в ред., чинній на час виникнення спірних правовідносин) уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення (в ред., чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Уповноважена особа Фонду діє в межах повноважень Фонду. На виконання своїх повноважень така особа, зокрема: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження; дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку (ч. 4 ст. 37 Закону).

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 38 Закону Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів банку, зокрема забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу майна з метою надання окремим кредиторам переваг, що прямо не встановлені для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Отже, як вбачається з матеріалів справи уповноваженою особою Фонду Договір банківського вкладу (депозиту) № 015-18505-120215 від 12 лютого 2015 року, укладений між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону віднесено до нікчемних, оскільки кошти на рахунок за зазначеним договором надійшли безготівковим внутрішньобанківським переводом на вкладний рахунок позивача з рахунку іншої фізичної особи - ОСОБА_6 На думку відповідача дані операції здійснювались за рахунок внутрішньобанківських проводок та не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів, що свідчить про те, що дані дії відбувалися з метою отримання коштів не від банку, а з метою отримання коштів від Фонду, що свідчить про штучність та фіктивність створення відповідних правових підстав для цього.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Проте, щоб застосувати наслідки нікчемного правочину, банк як сторона такого правочину повинен звернутися з відповідним позовом до суду. Вказане свідчить про відсутність у Фонду та його уповноваженої особи повноважень відносно контрагентів банку у правочинах, віднесених уповноваженою особою Фонду до нікчемних.

З матеріалів справи вбачається, що грошові кошти в сумі 10 000 дол. США були перераховані на вкладний (депозитний) рахунок позивача з рахунку ОСОБА_6, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Укладеною між банком та позивачем 12 лютого 2015 року Додатковою угодою № 1 до вказаного Договору, було передбачено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладення Сторонами цього Договору.

Вказана додаткова угода у встановленому законом порядку судом недійсною визнана не була. А тому помилковими є доводи апеляційної скарги, що умовами укладеного договору банківського вкладу не передбачено право на перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий ім'я позивача з поточного рахунку іншої фізичної особи.

Твердження відповідача про те, що зарахування грошових коштів на депозитний рахунок позивача не передбачало фактичного переміщення «реальних» грошових коштів та здійснено шляхом «подріблення» великого депозиту іншого клієнта, що свідчить про нікчемність укладеного з позивачем Договору банківського вкладу (депозиту) № 015-18505-120215 від 12 лютого 2015 року, суд не бере до уваги, оскільки на їх підтвердження відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

За таких обставин, відсутні підстави для не включення позивача до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому його вимога про зобов'язання Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В той же час вимога ОСОБА_1 про зобов'язання Уповноважену особу включити позивача до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду не може бути задоволена, оскільки на даному етапі ліквідаційної процедури банку Уповноважена особа вже сформувала перелік вкладників та передала його до Фонду для затвердження реєстру вкладників. Включення позивача до реєстру вкладників здійснюється Фондом на підставі додаткової інформації Уповноваженої особи щодо такого вкладника. Крім того задоволення вимоги про зобов'язання Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є достатнім способом, який захищає порушене право позивача.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до останньої правової позиції Верховного Суду в даній категорії справ, викладеної в постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справах № 757/56680/16-ц, № 815/3537/16 спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив: зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за договором банківського владу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США № 015-18505-120215 від 12 лютого 2015 року; зобов'язати Уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі (а. с. 36-46, Т. 1).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року вказану постанову Сумського окружного адміністративного суду скасовано. Провадження у даній справі закрито та роз'яснено позивачу, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства (а. с. 47-53, т. 1).

Враховуючи висновок про наявність адміністративної юрисдикції адміністративного суду щодо розгляду цього спору, закриття провадження за правилами адміністративного судочинства за аналогічними вимогами позивача поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

Непослідовність судів стосовно визначення того, в порядку якого судочинства повинен розглядатися даний спір, створила позивачеві перешкоди у реалізації права на судовий захист.

А тому з огляду на наведену вище аргументацію, колегія суддів приходить до висновку, що розгляд цього спору має здійснюватися за правилами цивільного судочинства.

Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 243/5078/17.

Ч. 4 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Хоча висновки суду першої інстанції стосовно вирішення даної справи є вірними по суті, наявні підстави для його скасування, оскільки при розгляді даної справи судом були порушені норми процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Склад суду є повноважним за умови точного дотримання вимог щодо його формування, відсутні обставини, які не допускають участі судді у розгляді справи, а також підстав для його відводу.

Згідно ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Зарічного районного суду м. Суми у складі судді Клименко А.Я. від 16 листопада 2017 року закрито провадження у даній справі.

Вказана ухвала постановою Апеляційного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року була скасована, а справу повернуто до місцевого суду для продовження розгляду.

А тому відповідно до положень ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя Клименко А.Я. не могла брати участі у розгляді вказаної справи після скасування ухвали про закриття провадження від 16 листопада 2017 року.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2018 року у вказаній справі підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 з зазначених у мотивувальній частині даної постанови мотивів.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4, ч. 3 п. 1; 381-382 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором № 015-18505-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 12 лютого 2015 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 березня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина