РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/24673/18

Провадження № 22-ц/4815/452/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Харечко С.П.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання :Тхоревський С.О.,

за участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 січня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Млинівська селищна рада Рівненської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

28 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою, вказавши, що дане питання може бути вирішене лише у позовному порядку, оскільки у будь-якому випадку це питання стосується спору про право.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу необґрунтованою та такою, що не відповідає законодавству.

Вказує на те, що суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відмову у відкритті провадження не повно з'ясував обставини справи, що мають значення, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, в результаті чого порушені норми процесуального права.

Зазначає, що у поданій заяві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем спору про цивільне право немає, будь-який спір між ним та заінтересованими особами щодо права на отримання спадщини відсутній.

Вважає, що доцільно було б відкрити провадження у справі, з'ясувати позиції сторін щодо заявленої вимоги і лише тоді після цього вирішувати питання про те, чи буде спір про право чи ні.

Таким чином, вважає, висновки місцевого суду щодо наявності спору про право є передчасними, а ухвала про відмову у відкритті провадження за його заявою є такою, що перешкоджає подальшому продовженню у справі.

З цих підстав просив скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 січня 2019 року про відмову у відкритті провадження і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ОСОБА_2 та заінтересована особа його рідна сестра ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, зазначаючи, що спору між ними як спадкоємцями немає.

Млинівська селищна рада в поданій письмовій заяві просила справу розглянути без участі їх представника.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судом установлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - ОСОБА_4, який є його батьком і помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно: земельну частку (пай) розміром 2,57 в умовних кадастрових гектарах із земель бувшого КСП "Дружба", яка належала спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, виданого 31.07.1996 року Млинівською РДА; частку майнового паю члена КСГП "Тушебинський" с. Тушеби Рівненської області і яка належала на праві приватної власності спадкодавцю, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСГП НОМЕР_2.

ОСОБА_2 зазначав, що вчасно прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4, так як спільно проживав з ним на момент його смерті. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину немає, а заповіту спадкодавець не залишив. При зверненні до нотаріуса про заведення спадкової справи після смерті батька заявнику було відмовлено у зв'язку з тим, що він не надав достатніх доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, яка діяла на час смерті спадкодавця, визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно і до нині діючої ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Проте, відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 з підстав того, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв, тому висновок суду є передчасним.

Крім того, місцевий суд не зазначив, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом, який би оспорював право ОСОБА_2 на прийняття спадщини.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, що згідно п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин, ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд

П ОС Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 січня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків