Справа № 128/1849/19
Провадження № 22-ц/801/2193/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 рокуСправа № 128/1849/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Шемети Т. М., Якименко М. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна при розірванні шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області у складі судді Бондаренко О. І. від 16 вересня 2019 року,

встановив:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив провести поділ спільного майна подружжя у відповідному процентному співвідношенні: його частка 65 %, його дружини 35 % житлового будинку, загальною площею 135,3 кв. м., жилою площею 91 кв. м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у АДРЕСА_1 .

Окрім того, ОСОБА_1 подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивував скрутним матеріальним становищем, на підтвердження чого надав довідку про доходи за 2018 рік, за якою його річний дохід становив 367 грн 28 к.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема для уточнення позовних вимог та місця проживання позивача.

На виконання вимог цієї ухвали, 01 серпня 2019 року ОСОБА_1 направив на адресу суду першої інстанції позовну заяву з усуненням недоліків, у якій повторно просив суд звільнити його від сплати судового збору.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06 серпня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено і того ж дня постановлено ухвалу про залишення цієї позовної заяви без руху для сплати судового збору в розмірі 3939 грн 00 к.

27 серпня 2019 року ОСОБА_1 повторно подав заяву про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на ті ж обставини, що і при поданні позовної заяви.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16 вересня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не надано доказів наявності підстав, визначених частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» для відстрочення сплати судового збору. Надані суду позивачем довідки об`єктивно не відображають його майновий стан, а тому і відсутні визначені законом підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судових витрат.

Не погодившись із цією ухвалою ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просив її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті ж обставини, що і при поданні позовної заяви.

10 жовтня 2019 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, відповідно до обставин справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою, другою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік.

Аналіз змісту положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» ( Kreuz v. Poland )) дає підстави для висновку що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права та має переслідувати законну мету.

Як видно із заяв ОСОБА_1 про його звільнення від сплати судового збору на підтвердження свого матеріального становища він подавав довідку Управління соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики Вінницької міської ради № 1516 від 05 липня 2019 року про те, що отримує щомісячну компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою похилого віку, громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платникiв податкiв про суми виплачених доходів та утриманих податків, за якими його сукупний дохід за 2018 рік становить 367 грн 28 к., а тому суд першої інстанції не мав підстав не брати ці офіційні документи до уваги як доказ матеріального становища ОСОБА_1

Формально пославшись на те, що ці докази не відображають реального фінансового становища позивача, суд першої інстанції не зазначив які саме докази на підтвердження такого становища він мав би надати.

Крім того, в разі сумніву в об`єктивності доводів позивача щодо його матеріального становища, суд першої інстанції не був позбавлений можливості частково задовольнити клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору і відстрочити або розстрочити його сплату відповідно до статті 136 ЦПК України, що забезпечило б баланс інтересів держави та права позивача на доступ до правосуддя.

За таких обставин ухвалу судді Вінницького районного суду Вінницької області від 16 вересня 2019 року необхідно скасувати, а матеріали позовної заяви ОСОБА_1 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 16 вересня 2019 року скасувати, а матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна при розірванні шлюбу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

(Повний текст постанови складено 24 жовтня 2019 року)

Головуючий підпис О. С. Панасюк

Судді: підпис Т. М. Шемета

підпис М. М. Якименко

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк