Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 242/1082/17

провадження № 61-28600св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області на рішення Апеляційного суду Донецької області від 13 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Гапонова А. В., Біляєвої О. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що щомісячна адресна допомога, яка виплачена відповідачу як особі, яка перемістилася із тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за період із 05 червня 2015 року по 30 вересня 2016 року, у розмірі 30 541 грн 72 коп. була призначена неправомірно. ОСОБА_1 свідомо приховала відомості про наявність у неї на праві власності квартири АДРЕСА_1 , а тому, не мала підстав відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок), на отримання такої допомоги.

З урахуванням зазначених обставин, управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області просило стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму коштів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 серпня 2017 року у складі судді Ткачова О. М. позов управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області суму щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 30 541 грн 72 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при зверненні до управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області відповідач надала заяву, в якій зазначила, що у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого у регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, немає. Проте, у ході перевірки наявності у володінні житлового приміщення внутрішньо переміщена особа ОСОБА_1 приховала факт володіння житловим приміщенням на території України.

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно внутрішньо переміщена особа ОСОБА_1 має у володінні частку власності 1/1 на підконтрольній Україні території у АДРЕСА_2 , загальною площею 49,85 кв. м на підставі договору дарування квартири від 24 грудня 2008 року.

Суд вважав, що нерухоме майно у м. Селідове Донецької області, що належить відповідачу, розташоване за межами району проведення антитерористичної операції, що свідчило про відсутність правових підстав для виплати відповідачці грошової допомоги у розмірі 30 541 грн 72 коп.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 серпня 2017 року скасовано. У задоволенні позову управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що на час звернення ОСОБА_1 05 червня 2015 року до відповідача з відповідною заявою, відповідно до наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а м. Селидове Донецької області є містом, у якому здійснювалася антитерористична операція.

Відтак, у період з 05 червня 2015 року по 30 листопада 2015 року, із 03 грудня 2015 року по 26 травня 2016 року та із 03 червня 2016 року по 02 грудня 2016 року включно відповідачу обґрунтовано призначено щомісячну адресну допомогу, враховуючи той факт, що квартира, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, знаходиться у місті, що відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області просило суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 свідомо приховала відомості про наявність у неї на праві власності квартири АДРЕСА_1 , а тому не мала підстав відповідно до зазначеного Порядку на отримання такої допомоги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2017 року було відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано з Краснолиманського міського суду Донецької області указану цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзив на касаційну скаргу, у якому заявник посилається на те, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області про те, що вона приховала відомості про наявність у неї квартири АДРЕСА_1 , є необґрунтованими з огляду на те, що зазначена квартира знаходилась на підконтрольній Україні території, але, наякій органами державної владиздійснювалася антитерористична операція, тому вона мала право на отримання зазначеної допомоги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 з 05 червня 2015 року знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області, як отримувач щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

При зверненні до управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області Рогаліна Н. І. надала заяву, в якій зазначила, що у будь-кого з членів сім`ї не має у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

На підставі заяви відповідача управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області було призначено грошову допомогу на період із 05 червня 2015 року по 30 листопада 2015 року у розмірі 2 210 грн щомісячно, із 03 грудня 2015 року по 26 травня 2016 року у розмірі 2 210 грн щомісячно, із 03 червня 2016 року по 02 грудня 2016 року у розмірі 1 768 грн щомісячно. Загальна сума допомоги у період з червня 2015 року по вересень 2016 року склала 32 309 грн 72 коп., розмір фактично виплачених коштів становить 30 541 грн 72 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

На виконання вимог закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно з яким до таких населених пунктів відноситься м. Селидове Донецької області, яке було зупинено згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р.

Іншим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджений новий Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, де також зазначено м. Селидове Донецької області.

Частинами першою, третьою статті 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує.

Керівник оперативного штабу визначає межі району проведення антитерористичної операції, приймає рішення про використання сил і засобів, що залучаються до її проведення, а в разі потреби за наявності передбачених законом підстав вносить на розгляд Ради національної безпеки і оборони України пропозиції щодо введення надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Згідно із пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до пункту 6 цього Порядку грошова допомога не призначається у разі наявності у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Отже, на час звернення 05 червня 2015 року ОСОБА_1 до позивача з указаною заявою м. Селидове Донецької області є містом, у якому здійснювалася антитерористична операція.

Відтак, у період із 05 червня 2015 року по 30 листопада 2015 року, із 03 грудня 2015 року по 26 травня 2016 року, із 03 червня 2016 року по 02 грудня 2016 року включно ОСОБА_1 обґрунтовано призначено щомісячну адресну допомогу, враховуючи той факт, що квартира, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, знаходиться у місті, що відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачка свідомо приховала відомості про наявність у неї на праві власності зазначеної квартири, а тому не мала підстав відповідно до зазначеного Порядку на отримання допомоги, є необґрунтованими, були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, яким надана оцінка, й не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про те, що зазначена квартира знаходилась на території проведення антитерористичної операції, у зв`язку із чим були відсутні підстави, передбачені пунктом 6 Порядку, для відмови у призначенні такої допомоги.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні справи суд апеляційної інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович