КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №22ц/824/6816/19 Головуючий у 1 інстанції- Тітов М.Б.
Унік.№358/787/17 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Панченка М.М.

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і, з урахуванням уточнень до позову, просив винести рішення, яким розділити спільне сумісне майно подружжя, набуте ним за час шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2 . Зокрема, просив в порядку поділу спільного подружнього майна виділити йому у власність Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та виділити її в натурі, а також просив визнати за ним право власноті на таке майно: меблевий набір спальню «Альбіна», вартістю 4.500 грн.; кутовий диван, вартістю 8.008 грн.; крісло, вартістю 2.268 грн.; стіл, вартістю 858 грн.; тумбу під телевізор, вартістю 837 грн.; телевізор «Філіпс», вартістю 1.898грн.; газову плиту «Нооvеr», вартістю 4.250грн.; котел твердопаливний, вартістю 1.800 грн.; шафу, вартістю 1.260 грн.; журнальний стіл, вартістю 327грн.; газовий лічильник, вартістю 362грн., а всього, на загальну суму 26.368 грн.

За відповідачкою ОСОБА_2 позивач просив визнати право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та виділити її в натурі, а також просив визнати за відповідачкою право власноті на таке майно: меблеву стінку, варістю 4.072 грн.; шафу, вартістю 1.785 грн.; комод, вартістю 998 грн.; тумбочку, вартістю 110 грн.; ліжко, вартістю 736 грн.; газову колонку, вартістю 1.819 грн.; стіл, вартістю 563 грн.; холодильник «LG», вартістю 9.999 грн.; котел газовий, вартістю 3.346 грн.; крісло, вартістю 972 грн.; тумбочку, вартістю 82 грн.; ліжко, вартістю 552 грн.; пенал, вартістю 154 грн.; газовий таганок, вартістю 508 грн., а всього, на загальну суму 25.696 грн.

Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь компенсацію вартості Ѕ частки у спільному майні, а саме, автомобіль ВАВЗ-21070 у розмірірі 33.122,16 грн.; різницю вартості речей домашнього вжитку у розмірі 501 грн, а також стягнути судові витрати у сумі 845 грн., та витрати на правничу допомогу адвоката /т.2 а.с.210-211/.

В ході розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 і просила також поділити спільне подружнє майно, виділивши їй у власність таке майно: меблеву стінку, варістю 4.072 грн.; телевізор «Філіпс», вартістю 1.898грн.; тумбу під телевізор, вартістю 837 грн.; ліжко, вартістю 552 грн.; стіл, вартістю 563 грн.; шафу, вартістю 1.785 грн.; комод, вартістю 998 грн.; холодильник «LG», вартістю 9.999 грн.; котел газовий «АТОН», вартістю 3.346 грн.; газову панель, вартістю 508 грн., а всього, на суму 22.327грн.

За позивачем просила визнати право власності на таке майно: кутовий диван, вартістю 8.008 грн.; крісло-ліжко, вартістю 2.268 грн.; стіл, вартістю 858 грн.; газову колонку «Діом», вартістю 1.819грн.; спальню «Альбіна», вартістю 4.500 грн.; котел твердопаливний «Фастів», вартістю 1.800 грн.; шафу, вартістю 1.260 грн.; крісло, вартістю 972 грн.; тумбучку, вартістю 82 грн.; газовий лічильник, вартістю 362 грн.; пенал, вартістю 154 грн, а всього, на суму 22.455 грн.

Також, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 просила стягнути з неї на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 128 грн., як компенсацію від різниці в частці спільного сумісного майна подружжя.

Крім того, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь кошти у сумі 109.970 грн., як вартість Ѕ частки за сплачені нею особисто кредитні зобов`язання перед АТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Київська Русь», відповідно до кредитних договорів, укладених в період перебування сторін у шлюбі.

Після уточнення позовних вимог, ОСОБА_2 , просила поділити між сторонами спільне подружнє майно наступним чином. За собою просила визнати право власності на таке майно: меблеву стінку, варістю 4.072 грн.; телевізор «Філіпс», вартістю 1.898грн.; тумбу під телевізор, вартістю 837 грн.; ліжко, вартістю 736 грн.; ліжко, вартістю 552 грн.; стіл, вартістю 563 грн.; стіл, вартістю 858 грн.; крісло вартістю 972 грн.; журнальний стіл, вартістю 327грн.; шафу, вартістю 1.260 грн.; тумбучку, вартістю 82 грн.; тумбочку, вартістю 110грн.; газову панель, вартістю 508 грн.; пенал, вартістю 154 грн.; холодильник «LG», вартістю 9.999 грн. (грошова сума в розмірі Ѕ частки холодильника, відповідно до розписки від 18.06.2018 року); а всього, на суму 22.327грн.- 9.999 грн. = 12.929грн.

При цьому, просила, визнати за ОСОБА_1 право власності на наступне майно: кутовий диван, вартістю 8.008 грн.; крісло-ліжко, вартістю 2.268грн.; спальню «Альбіна», вартістю 4.500 грн, а всього, на суму 14.776 грн.

Крім того, просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь:

- 1.847 грн., як компенсацію від різниці в частці спільного рухомого майна подружжя;

- 115.089грн., як Ѕ частки компенсації за сплачений кредит, відповідно до кредитного договору за №К2НСАU00631144 від 17.09.2007 року;

- 15.520 грн., як Ѕ частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору №6040-35-08-2 від 20.11.2008 року;

- 08.916грн., як Ѕ частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору №5016-35-11-2 від 08.12.2011 року;

- 32.635 грн., як компенсацію, що становить Ѕ частку за сплачений нею кредит відповідно до договору №4945-11-13-2 від 23.07.2013 року /т.1 а.с.106-121/.

Також, просила стягнути з позивача за первісним позовом на свою користь судові витрати та витрати, пров`язані з наданням правничої допомоги/т.3 а.с.55-75, 156-178/.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року у порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності та виділено йому в натурі майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: кутовий диван, вартістю 8.008 грн.; крісло-ліжко, вартістю 2.268грн.; спальню «Альбіна», вартістю 4.500 грн., а всього, на загальну суму 14.776 грн.

Також судовим рішенням стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26.500 грн. грошової компенсації, що становить Ѕ частку вартості автмооібля ВАЗ-21070.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 844 грн. документально підтверджених судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та 5.000 грн. судових витрат понесених на оплату правничої допомоги адвоката.

В частині вимог зустрічного позову ОСОБА_2 судовим рішенням ухвалено наступне.

Визнано за ОСОБА_2 право власності та виділено їй в натурі майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: меблеву стінку, варістю 4.072 грн.; телевізор «Філіпс», вартістю 1.898грн.; тумбу під телевізор, вартістю 837 грн.; ліжко, вартістю 736 грн.; ліжко, вартістю 552 грн.; стіл, вартістю 563 грн.; стіл, вартістю 858 грн.; крісло вартістю 972 грн.; журнальний стіл, вартістю 327грн.; шафу, вартістю 1.260 грн.; тумбучку, вартістю 82 грн.; тумбочку, вартістю 110грн.; газову панель, вартістю 508 грн.; пенал, вартістю 154 грн.; холодильник «LG», вартістю 9.999 грн. (грошова сума в розмірі 5.000грн. сплачена ОСОБА_1 , як сплата Ѕ частки вартості холодильника, відповідно до розписки від 18.06.2018 року); а всього, на суму 22.327грн.- 9.999 грн. = 12.929грн.

Крім того, судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 наступні грошові суми:

- 923 грн,50коп. як грошова компенсація від різниці у частці спільного сумісного майна;

- 115.089грн., як Ѕ частки компенсації за сплачений кредит, відповідно до кредитного договору за №К2НСАU00631144 від 17.09.2007 року;

- 15.520 грн., як Ѕ частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору №6040-35-08-2 від 20.11.2008 року;

- 8.916грн., як Ѕ частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору №5016-35-11-2 від 08.12.2011 року;

- 32.635 грн., як компенсацію, що становить Ѕ частку за сплачений нею кредит відповідно до договору №4945-11-13-2 від 23.07.2013 року /т.1 а.с.106-121/.

Також, судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2.190 грн. підтверджених судових витират, пов`язаних зі сплатою судового збору та 31.000 грн. судових витрат понесених на оплату правничої допомоги адвоката/т.3 а.с.201-207/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом ном матеріального та процесуального права, просить частково скасувати рішення Богуславського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року, зокрема, в частині стягнення з нього компенсації за сплачені кредитні договори, та ухвалення в цій частині нового рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у стягнені зі скаржника Ѕ частки компенсації за сплачені кредити /т.3 а.с.209-215/.

Скаржник, мотивуючи свої доводи, посилався на те, що всі боргові зобов`язання за спірними кредитними договорами були погашені сторонами за спільні подружні кошти в період перебування сторін у шлюбі.

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржене.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які булим досліджені у судовому засіданні.

Між тим, судове рішення не відповідає нормам матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини, і ухвалене без повного і всебічного з`ясування обставин, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 03.11.1979 року.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 22.12.2016 року шлюб розірвано за позовом ОСОБА_2 /т.1 а.с.131/.

В період шлюбу сторонами за спільні кошти у спільну сумісну власність було придбано наступне майно: меблевий набір спальню «Альбіна», вартістю 4.500 грн.; кутовий диван, вартістю 8.008 грн.; стіл, вартістю 858 грн.; тумбу під телевізор, вартістю 837 грн.; телевізор «Філіпс», вартістю 1.898грн.; газову плиту «Нооvеr», вартістю 4.250грн.; крісло, вартістю 2.268 грн., меблеву стінку, варістю 4.072 грн.; шафу, вартістю 1.785 грн.; комод, вартістю 998 грн.; тумбочку, вартістю 110 грн.; ліжко, вартістю 736 грн.; стіл, вартістю 563 грн.; холодильник «LG», вартістю 9.999 грн.; крісло, вартістю 972 грн.; шафу, вартістю 1.260 грн., журнальний стіл, вартістю 327грн.; тумбочку, варістю 82 грн.; ліжко, вартістю 552 грн.; пенал, вартістю 154 грн.; газовий таганок, вартістю 508 грн., автомобіль ВАЗ-21070, крісло-ліжко, вартістю 2.268 грн., газову колонку «Діом», вартістю 1.819грн.; котел твердопаливний «Фастів», вартістю 1.800 грн., газовий лічильник, вартістю 362 грн., які сторони просили поділити між ними в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Протиріч відносно переліку та вартості зазначеного майна між сторонами не існує.

У п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Із указаних норм з урахуванням встановлених судом обставин слідує, що сторони володіли спірним майном на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

В силу ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи первісний і зустрічний позови про поділ спільного сумісного майна, набутого сторонами в період проживання у шлюбі, судом першої інстанції , крім вирішення питання про поділ майна, також задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 , яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , грошові суми, які суд першої інстанції,згідно доводів ОСОБА_2 , становлять Ѕ частку сум, сплачених нею на погашення кредитів, отриманих в період шлюбу на потреби сім`ї, зокрема:

- 115.089грн., як Ѕ частки компенсації за сплачений кредит, відповідно до кредитного договору за №К2НСАU00631144 від 17.09.2007 року, укладеного ОСОБА_2 з АТ КБ «Приватбанк»;

- 15.520 грн., як Ѕ частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору №6040-35-08-2 від 20.11.2008 року, укладеного ОСОБА_2 з ПАТ «Київська Русь»;

- 8.916грн., як Ѕ частки компенсації за сплачений кредит відповідно до кредитного договору №5016-35-11-2 від 08.12.2011 року, укладеного ОСОБА_2 з ПАТ «Київська Русь»;

- 32.635 грн., як компенсацію, що становить Ѕ частку за сплачений нею кредит відповідно до договору №4945-11-13-2 від 23.07.2013 року, укладеного ОСОБА_2 з ПАТ «Київська Русь».

Також, судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2.190 грн. підтверджених судових витират, пов`язаних зі сплатою судового збору та 31.000 грн. судових витрат понесених на оплату правничої допомоги адвоката/т.3 а.с.201-207/.

Саме в цих частинах задоволених вимог по зустрічному позову ОСОБА_2 , судове рішення першої інстанції було оскаржене позивачем ОСОБА_1 .

В ході розгляду справи, оскільки сторонами були зазначені різні дати щодо фактичного припинення між ними шлюбних стосунків (а це, на думку суду, має суттєве значення для вирішення даного спору, зокрема, в частині вирішення питання про компенсацію за погашені кредити), судом апеляційної інстанції, витребувано з Богуславського районного суду Київської області цивільну справу №358/1350/16-ц, за рішенням якої розірвано шлюб між сторонами.

При дослідженні апеляційною інстанцією указаної справи про розірвання шлюбу встановлено, що в самій позовній заяві про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 зазначила дату фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами, визначивши припинення шлюбних стоунків, починаючи з серпня 2015 року.

Позивач ОСОБА_1 та представниця ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечували проти правильності дати припинення сторонами фактичних шлюбних відносин, починаючи з серпня 2015 року, як зазначено у позовній заяві ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Досліджуючи доводи, викладені в апеляційній скарзі позивачем ОСОБА_1 , відносно того, що всві вище зазначені чотири кредити були сплачені повністю за спільні подружні кошти в період шюбу сторін, колегія суддів встановила наступне.

Так, за згодою обох сторін в період їх шлюбу, на ім`я дружини ОСОБА_2 на потреби сім`ї у банківських установах були отримані такі кредитні кошти:

- за кредитним договором №К2НСАU00631144 від 17.09.2007року у ПАТ «Приватбанк» були отримані кошти у сумі 8.549 дол.США на термін до 13.09.2012 року/т.1 а.с.206-208,211/;

- за кредитним договором №6040-35-08-2 від 20.11.2008 року у АК «Київська Русь» були отримані кредитні кошти у сумі 25.000 грн. на термін до 10.11.2010 року /т.2 а.с.119-120/.

- за кредитним договором №5016-35-11-2 від 08.12.2011 року у ПАТ «Київська Русь» були отримані кредитні кошти у сумі 15.000 грн. на термін до 07.06.2013 року /т.2 а.с.147-148/.

- за кредитним договором №4945-11-13-2 від 23.07.2013 року у ПАТ «Київська Русь» були отримані кредитні кошти у сумі 50.000 грн. на термін до 22.07.2016 року /т.2 а.с.169170/.

Як слідує із матеріалів справи, зокрема розрахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 20.12.2018 року та від 15.01.2019 року, повне погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №К2НСАU00631144 від 17.09.2007року, згідно якого позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 було отримано у ПАТ «ПриватБанк» кредитні кошти на термін до 13.09.2012 року, мало місце 07.07.2011 року /т.3 а.с.179-187, 188/.

Крім того, відповідно до довідки ПАТ «Київська Русь» від 25.09.2019 року за №1689/42 кредитний борг позичальниці ОСОБА_2 за кредитним договором №6040-35-08-2 від 20.11.2008 року остаточно погашений 10.11.2010 року, а кредитний борг за договором №5016-35-11-2 від 08.12.2011 року повністю погашений 10.06.2013 року /т.4 а.с.98/.

Тобто, заборгованість за указаними трьома кредитними договорами була погашена за спільні кошти сторін до серпня 2015 року, тобто, в період перебування сторін ушлюбі. А тому, ОСОБА_2 безпідставно вимагає стягнення з відповідача, як колишнього чоловіка, в порядку поділу спільного майна 1/2 частку сплачених за цими договорами коштів.

У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанцї в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ частки кредитних зобов`язань за кредитними договорами, укладеними ОСОБА_2 з: АТ КБ «Приватбанк» №К2НСАU00631144 від 17.09.2007року; ПАТ «Київська Русь» № НОМЕР_1 від 20.11.2008 року та №5016-35-11-2 від 08.12.2011року та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у позові.

В той же час, із вище указаної довідки ПАТ «Київська Русь» від 25.09.2019 року слідує, що на час видачі цієї довідки кредитна заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №4945-11-13-2 від 23.07.2013 року не погашена.

На питання суду, зі слів самої ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції встановлено, що на час припинення шлюбних стосунків сторін, тобто, на початок серпня 2015 року, кредитна заборгованість за цим кредитним договором існувала у сумі 4.000 грн.

У зв`язку з цим, суд вважає за правомірне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, змінивши рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 32.635 грн., як Ѕ частки непогашеного кредитного зобов`язання подружжя відповідно до кредитного договору №4945-11-13-2 від 23.07.2013 року, зменшивши цю суму до 2.000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставми для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судлового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Богуславського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на корисить ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя коштів, що складають Ѕ частку кредитних зобов`язань подружжя: перед ПАТ «ПриватБанк» за кредитним договором №К2НСАU00631144 від 17.09.2007року у сумі 115.089,00 грн.; перед ПАТ «Київська Русь» за кредитними договорами: № НОМЕР_1 від 20.11.2008 року у сумі 15.520,00грн.; №5016-35-11-2 від 08.12.2011 року у сумі 08.916,00 грн. та постановити в цій частині нове рішення про відмову у позові.

Змінити рішення Богуславського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на корисить ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя коштів, як частку кредитних зобов`язань подружжя перед ПАТ «Київська Русь» за кредитним договором №4945-11-13-2 від 23.07.2013 року, зменшивши в цій частині стягнуту суму з 32.635,00 грн. до 2.000,00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді