Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1354/18 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 34 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №283/1354/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 23 січня 2019 року, яке ухвалено суддею Тимошенко А.О. у м.Малині

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 9550 грн. та понесені судові витрати в розмірі 850 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.08.2014 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи власним автомобілем марки «ВАЗ-11830», поруч с. Ялцівка Малинського району Житомирської області, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з належним на праві власності позивачу автомобілем марки «ІЖ-412». Відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна» (надалі ПАТ «СК «Україна»). У звязку з цим, рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 15.07.2015 р. у справі №283/1378/15-ц було стягнуто з ПАТ «СК «Україна» на користь позивача майнову шкоду в розмірі 9550 грн. та судові витрати в розмірі 850 грн., а з відповідача ОСОБА_3 - завдану моральну шкоду в розмірі 600 грн. Однак, зазначена страхова компанія збанкрутіла, а вказане рішення суду про стягнення коштів зі страхової компанії лишилось не виконаним, У звязку з чим, позивач просить стягнути матеріальну шкоду та судові витрати з ОСОБА_3

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 23 січня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування скарги зазначає, що рішення Малинського районного суду Житомирської області від 15.07.2015 року у справі №283/1378/15-ц, яким стягнуто з ПАТ «СК «Україна» на його користь завдані в наслідок ДТП збитки, на даний час не виконано, оскільки ПАТ «СК «Україна» збанкрутіла. Звернення апелянта до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування також не було задоволено, оскільки на даний час в офіційному порядку зазначена страхова компанія не була визнана банкрутом. При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано, що позивачу так і не було відшкодовано матеріальні збитки, завдані ОСОБА_3 в наслідок ДТП. При цьому, право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин. Про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 20 серпня 2014 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-11830», державний номер НОМЕР_1, по вул. Центральній с. Ялцівка Малинського району Житомирської області, проявив неуважність, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ІЖ-412», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 В салоні автомобіля в якості пасажира знаходилась жінка позивача - ОСОБА_5

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2014 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП, що трапилась 20 серпня 2014 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно звіту про оцінку автомобіля №25 від 26 грудня 2014 року підтверджується, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «ІЖ-412», державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 9550 грн. (а.с.04-21).

Відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового полісу) №АС/3981869 від 19 липня 2014 року, укладеного з ПАТ «СК «Україна», автомобіль марки «ВАЗ-11830», державний номер НОМЕР_1, застрахований на випадок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі страхового відшкодування: за шкоду заподіяну життю та здоровю 100 тис. грн., за шкоду заподіяну майну 50 тис. грн., франшиза нуль (а.с.63).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.01.2015 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.03.2015 р., у задоволені позову ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП відмовлено з тих підстав, що відшкодування шкоди позивачам має здійснювати ПАТ «СК «Україна» на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим, такі вимоги до страхової компанії позивачі не заявили, а тому вимоги до ОСОБА_3 є безпідставними.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 15.07.2015 року у справі №283/1378/15-ц, часткового задоволено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до ПАТ «СК «Україна», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою (а.с.27-28).

Зазначеним рішенням стягнуто з ПАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну пошкодженням автомобіля «ІЖ 412», державний номер НОМЕР_2, в розмірі 9550 грн. та судові витрати в розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 600 грн. кожному. Стягнуто з ПАТ «СК «Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 218,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 25 грн. 20 грн.

Виконавчий лист про стягнення з ПАТ «СК «Україна» на користь позивача майнової шкоди, який був виданий на підставі вказаного рішення, неодноразово перебував на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, та постановою від 22.06.2017 року був повернутий стягувачу ОСОБА_4 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення та розяснено позивачу право на повторне предявлення даного документа до виконання протягом встановленого законом строку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності вимог через те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обовязок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, оскільки спір між сторонами щодо відшкодування майнової шкоди за наслідками ДТП розглянутий судом, з постановленням у справі рішення, яким майнову шкоду заподіяну позивачу стягнуто з ПАТ «СК «Україна», суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування шкоди з винної особи.

Такий висновок суду є обґрунтованим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну

внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такого ж висновку дійшла ОСОБА_6 Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18, яка відступила від висновку, висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року в справі № 6-2587цс18.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу на час ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Україна», за рішенням суду, яке набрало законної сили, із страховика була стягнута майнова шкода заподіяна позивачу в розмірі 9550 грн, а тому передбачених законом підстав для задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі заподіяної шкоди, що не перевищує ліміт відповідальності страховика, з відповідача ОСОБА_3 не має.

Посилання позивача на наявність підстав для стягнення з відповідача заподіяної шкоди через невиконання ПАТ «СК «Україна» рішення суду є безпідставним, оскільки після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами у справі,а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Малинського районного суду Житомирської області від 23 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 березня 2019 року.

Головуючий Судді