ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/2370/17
Провадження № 22-ц/4820/1831/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2019 року (суддя Швець О.Д.) за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі банк, АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначило, що 29.03.2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 через систему інтернет-клієнт-банкінг приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. За умовами договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 59 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, а в разі прострочення платежів сплатити неустойку.

03 вересня 2014 року відповідачем була припинена підприємницька діяльність.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 59 000 грн.

Проте, ОСОБА_1 не виконала обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 19.12.2016 року виникла заборгованість у розмірі 162 050 грн. 77 коп.

Проте, банк просить стягнути з відповідача лише частину боргу, а саме: 106 000 грн., яка складається з 30 333 грн. 78 коп. заборгованість за тілом кредиту, 51 378 грн. 68 коп. проценти, 13 827 грн. 60 коп. пеня, 10 459 грн. 94 коп. - комісії за користування кредитом.

Із врахуванням викладеного АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 106 000 грн. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що умовами кредитного договору не встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами та не визначено право банку на комісію та неустойку, тому в цій частині позов є безпідставним і не підлягає задоволенню. Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту 30 333,78 грн., суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в цій частині з підстав пропуску банком строку позовної давності.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволення вимог щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 30 333 грн. 78 коп., та задовольнити вимоги банку в цій частині.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти отримані в кредит добровільно не повернуті банку, а за висновком суду строк повернення кредиту сторонами не визначено, тому на підставі ч.2 ст.530 ЦК України кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Зважаючи на зазначене, необґрунтованим є висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності для стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30 333,78 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, просить залишити оскаржуване рішення без змін. Вказує, що банку було відомо про порушення його прав та відсутність оплати коштів ще з 25.10.2013 (25.11.2013) року, однак з даним позовом до суду він звернувся 06.02.2017 року, що свідчить про порушення строку позовної давності. Вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо застосування вимог ч.2 ст.530 ЦК України, при цьому вказує, що зміна предмету позову на стадії апеляційного провадження не є правомірною. Стверджує, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів отримання нею кредитних коштів, також не підтверджує даний факт виписка з банківського рахунку. Крім того, виписка з рахунку свідчить про відсутність будь-якої заборгованості та будь-яких кредитних зобов`язань між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови стягнення процентів, комісії та пені сторонами не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 30333,78 грн., суд першої інстанції дійшов висновку щодо пропуску позивачем строку позовної давності, враховуючи те, що відсутня інформація щодо строку дії кредитної картки, а заборгованість за тілом кредиту, виникла у грудні 2013 року, з позовом банк звернувся 06 лютого 2017 року, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, а тому наявні підстави вважати, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.09.2011 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є в свою чергу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір з приватним підприємцем ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в сумі 21000 грн. станом на 29.03.2013 року; в сумі 30000 грн. станом на 12.04.2013 року; в сумі 30500 грн., станом на 16.04.2013 року в сумі 32500 грн., станом на 28.05.2013 року 53500 грн. станом на 18.07.2013 року, 59000 грн. станом 09.09.2013 року, шляхом підписання заяви у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про відкриття поточного рахунку НОМЕР_1 .

29 березня 2013 року ОСОБА_1 через систему інтернет-клієнт-банкінг приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування №б/н та взяла на себе зобов`язання виконувати умови договору.

03 вересня 2014 року відповідачем було припинено підприємницьку діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.34).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів вважає, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 28.09.2011 року (а.с.149) у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи те, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх порушених прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності, у зв`язку з чим рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 07.08.2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30333,78 грн. необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30 333 грн. 78 коп.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами 1 і 10 зазначеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки рішення суду першої інстанції частково скасовано, підлягають перерозподілу судові витрати, понесені сторонами по справі.

Враховуючи те, що позовна заява АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» задоволена частково, судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги підлягає стягненню пропорційно розміру позовних вимог. В даному випадку позов задоволено на 28%.

Банком при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн., при поданні апеляційної скарги було сплачено 2400 грн. За таких обставин з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 1120 грн.(4000?100)?28.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського,1Д, м. Київ,01001, ) заборгованість за кредитом у розмірі 30 333 грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 1120 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк