Справа № 366/2774/18
Провадження № 2/366/217/19
У Х В А Л А

25 березня 2019 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої - судді Тетервак Н.А.

при секретарі Німченко Н.Ю.,

з участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3,ОСОБА_4,,

розглянувши у судовому засіданні в с.м.т. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства »Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про визнання наказу незаконним,поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства »Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про визнання наказу №85-к від 03 липня 2017 року незаконним, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

До початку розгляду справи, відповідач через канцелярію суду 26.02.2019 року звернувся із заявою,в якій просить провадження закрити,мотивуючи тим,що позивач з аналогічним позовом звертався до суду. 26 жовтня 2017 року було ухвалено рішення Іванківського районного суду у аналогічній справі, яке постановою Апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року скасовано та прийнято нове рішення, яким ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Колегія суддів Верховного Суду погодилася з висновком апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

В судовому засіданні представники відповідача клопотання про закриття провадження за позовом ОСОБА_1 до »Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про визнання наказу незаконним,поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-підтримали.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача заперечили проти закриття провадження,мотивуючи тим,що в позові від 03.07.2017 р.(Справа №366/2030/17) позивач не вказував підставою незаконного звільнення з роботи, як неподання старшим лісничим рапорту, від позивача не було відібрано пояснень про причини неявки на роботі,а також адміністрація підприємства не провела належним чином розслідування факту порушення позивачем трудової дисципліни.

Вислухавши представників відповідача, позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи №366/2030/17 та №366/2774/18, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі,якщо набрали законної сили рішення,ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами,про той самий предмет і з тих самих підстав.

З матеріалів справи №366/2030/17 слідує,що ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство »Київоблагроліс», в якому просить скасувати наказ №41 від 08.06. 2017 року( а.с. 2),та в доповнених вимогах(а.с. 99) просить визнати незаконним наказ директора Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство» »Київоблагроліс» №85-к від 03.07.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лісничого Поліського СДАП,згідно п.4 ст. 40 КЗпроП України.(а.с. 100)

Рішенням Іванківського районного суду від 26 жовтня 2017 року (Справа №366/2030/17) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено(а.с. 154-164,том1). Суд ухвалив:Визнати незаконним наказ генерального директора Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство»Київоблагроліс» №85-к від 03.07.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лісничого Поліського СДАП Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство »Київоблагроліс» з моменту звільнення. ( абз.3,а.с. 163).

Постановою Апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року рішення Іванківського районного суду від 26 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог відмовлено.(а.с. 235-242,том 1).

Згідно Постанови Верховного Суду від 20 серпня 2018 року, постанова Апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ДП»Спеціалізоване лісогосподарське підприємство »Київоблагроліс» про скасування наказ №85-к від 03 липня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лісничого Поліського СДАП залишено без змін( а.с. 55,том 2).

Позивач та представник позивача пояснили, що позивач звернувся в суд з позовом до Державного підприємства »Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про визнання наказу №85-к від 03.07.2017 незаконним,поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,мотивуючи тим,що при попередньому вирішенні спору не було враховано,що наказ №85-к від 03.07.2017 року виданий директором ДП «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» з порушенням процедури звільнення, як не відібрано пояснення, головний лісничий не звертався до директора з поданням про звільнення,а також не дотримано самої процедури звільнення,тобто, позов заявлено з інших підстав,які не були вирішені першими судами,а тому з заявою про закриття провадження не погоджуються.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим.

З рішення Іванківського районного суду від 26 жовтня 2017 року слідує,що суд посилається на вимоги ст.ст.139,142,147-149 Кодексу законів про працю України( а.с. 7,абз.1),тобто, перевіряє правильність дотримання процедури звільнення з роботи, як і дотримання Посадової інструкції(абз.10, а.с.7 рішення).

З Постанови Верховного Суду від 20 серпня 2018 року слідує,що факт вчинення ОСОБА_1 прогулу протягом декількох годин 26 червня 2017 року та прогулу протягом робочого дня 27 червня 2017 року підтверджено службовими записками відповідальних осіб(бухгалтера підприємства та тимчасово виконуючого обов»язки лісничого)та показами свідків,даними ними у судовому засіданні.

Дані щодо відсутності ОСОБА_1 на робочому місці підтверджені його поясненнями, та відмовою у наданні таких пояснень.

Отже, суд першої,апеляційної та касаційної інстанції, у відповідності до симог ст. 263 ЦПК, ст.ст. 139,142-149 КЗпроП України перевірив та встановив обставини звільнення позивача із займаної посади відповідно до вимог Кодексу законів про працю, як вказано в рішенні Іванківського районного суду від 26 жовтня 2017 року,постанові Апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2017 року та постанові Верховного Суду від 20 серпня 2018 року,з якими позивач не згодний,однак, які підтверджують,що позивач 19 жовтня 2018 року звернувся в Іванківський районний суд з позовом до Державного підприємства »Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про визнання наказу №85-к від 03.07. 2017 року незаконним,поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,з інших підстав,хоча всі ці підстави були вивчені попередніми судами, інакше, рішення було б незаконним,тобто, не відповідало б вимогам ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 419 ЦПК України, постанова касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ст. 44 ЦПК України вказує на неприпустимість зловживання процесуальними правами,зокрема, подання декількох позовів до одного і того ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11. 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення

працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх

відповідність законові.

Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з

обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не

пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою

звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична

кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і

привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

У випадку, коли працівника звільнено без законних підстав

або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на

роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи,

організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов'язує

ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти

майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у

відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому

працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч.2

ст.235 КЗпП України. Одночасно суд визначає працівника

звільненим за п.1 ст.40 КЗпП у зв'язку з ліквідацією

підприємства, установи, організації.

Отже, суд вважає,що позивач та його представник зловжили своїми процесуальними правами,звернувшись з даним позовом дуго суду повторно, оскільки незгода з рішенням Верховного Суду,як касаційної інстанції, не надає права районному суду переглядати рішення вищестоящого суду.

Виходячи з вищевикладеного, вважаю,що заяву про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства »Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про визнання наказу незаконним,поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,слід задовольнити, як обґрунтовану.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ДП»Спеціалізоване лісогосподарське підприємство »Київоблагроліс»,- задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства »Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про визнання наказу незаконним,поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом 15 днів з часу проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у разі подання апеляції, після прийняття рішення Київським апеляційним судом.

Суддя: Н.А.Тетервак