Справа № 283/2224/18
провадження №2/283/89/2019
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2019 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням - судді Ярмоленка В.В.,

з секретарем судових засідань Пух Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки в натурі, -

встановив:

Позивач звернувшись до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями від 13.09.2010 року їй належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1. Інша 1/2 частина будинку належить відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.1973 року.

Враховуючи, що спірний будинок належить їй та відповідачу на праві спільної часткової власності, при цьому її частина є фактично відокремленою квартирою АДРЕСА_1, просить поділити житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 104,1 кв.м. з них житловою- 64,5 кв. м. в натурі, виділивши їй приміщення коридору площею 25,5 кв. м, коридору площею 3,8 кв. м., кімнати - 8,6 кв. м., кімнати - 12,2 кв. м., кімнати - 16,4 кв.м., загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 37,2 кв. м. та господарські будівлі: сарай площею 15,4 кв. м. та туалет площею 1,0 кв. м., а також визнати за нею право власності на самочинно добудовану до житлового будинку прибудову зовнішніми розмірами 5,26х6,0 м на належній їй земельній ділянці в АДРЕСА_1 на яку рішенням виконачого комітету Малинської міської ради від 22.11.2012 року №295 їй дозволено оформити необхідні документи.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, її представник, адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити,

Відповідач та її представник, адвокат Міхненко Т.І. в судове засідання з'явились, позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, оскільки запропонований позивачем варіант виділу в натурі вказаного житлового будинку, який належить їм в рівних частинах по 1/2 за кожною, у зв'язку з тим, що в разі задоволення саме такого варіанту позивачу буде належати більше ніж 1/2 частину будинку, що порушує її права як співвласника, крім того, вона не давала дозвіл на будівництво прибудови, яка після продовження їх спільної розділової стіни виступає вперед і перекриває світло до її вікна. Також, зазначили, що позивач не зверталась до компетентних державних органів щодо введення в експлуатацію самовільно побудованої прибудови та не надала доказів про це, що в сукупності свідчить про необгрунтованість та незаконність вимог позивача.

Позивач, не погодившись з наданим відповідачем відзивом, подала відповідь на відзив в якому позивач спростувала її доводи, зазначивши, що відповідно до вимог ЦК України, добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності, а виготовленням у 2012 році технічного паспорту було здійснено Малинським районним комунальним підприємством з технічної інвентаризації на вже приватизованій земельній ділянці відповідно до отриманого Державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 від 06.04.2011 року. А також відповідачем не надано жодних доказів щодо порушення її прав в частині загородження добудованою стіною, світла до її вікна , зазначивши що її довжина становить не більше 2 метрів і не виходить за межі вказаної земельної ділянки, а отже не порушує її права. Просила задовольнити її позовні вимоги.

Вивчивши письмові матеріали справи, пояснення сторін, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вважає позов таким, що не підлягає до задоволення.

Встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 без їх поділу в натурі.

При цьому, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/2 частина вказаного будинку, а ОСОБА_3 інша 1/2 частина будинку.

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області від 22.11.2012 року №295 про надання дозволу на оформлення необхідних документів на самочинно виконані побудови різного призначення, ОСОБА_2 надано дозвіл на оформлення необхідних документів на самочинно добудовану до житлового будинку прибудову зовнішніми розмірами 5,26х6,0м, на земельній ділянці по АДРЕСА_1. Однак, прибудова до будинку не ведена в експлуатацію. Зазначені будівельні роботи виконані без оформлення документів, які дають право на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги чинного законодавства України.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об'єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об'єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Після узаконення самочинно збудованих об'єктів позивач як співвласник житлового будинку зможе реалізувати своє право на виділ частки із цього майна, що є у спільній частковій власності.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,13,83,84,141,268,354 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки в натурі відмовити повністю.

Судові витрати вважати по фактично понесеним.

Повний текст рішення складено 22 березня 2019 року.

Сторони мають право оскаржити рішення суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення до Житомирського апеляційного суду.

Суддя