ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/681/17 Номер провадження 22-ц/814/2604/19Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 19 липня 2019 року, ухваленого у складі головуючого судді Миркушіної Н.С., повний текст судового рішення виготовлено того ж дня,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитною лінією.

Позов мотивовано тим, що 04 лютого 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви №001-16094-040213. ПАТ «Дельта Банк» відкрило ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні з лімітом кредитної лінії у розмірі 43 600,00 грн.

Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, станом на 04 квітня 2017 року має прострочену заборгованість на загальну суму 59 265, 52 грн., з яких 0,00 грн. - тіло кредиту, 37 879,90 грн. - прострочене тіло кредиту, 21 385,62 грн. заборгованість за відсотками, 0, 00 грн. - заборгованість за комісіями. Банк просив стягнути з ОСОБА_1 , вказану суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 17 липня 2019 року позов ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () суму заборгованості за кредитною лінією №001-16094-040213 від 04.02.2013 року у розмірі 22 912, (двадцять дві тисячі дев`ятсот дванадцять) гривень 40 коп., а також судовий збір в сумі 618 (шістсот вісімнадцять) грн. 56 коп.

В іншій частині вимог відмовлено за недоведеністю.

З вказаним рішенням суду не погодилося ПАТ «Дельта Банк» та подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції, скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що строк дії договору та строк дії кредитної лінії є тотожним, оскільки строк кредитної лінії передбачає строк в межах якого банк надає можливість позичальнику користуватися кредитними коштами і при цьому такий строк продовжується автоматично, що передбачено умовами договору. Крім того вказує, що умовами договору укладеного між сторонами не визначено строк дії договору.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 04 лютого 2013 року між позивачем ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитну угоду відповідно до умов Заяви № 001-16094-040213 (а.с.5) шляхом акцептування банком пропозиції клієнта. Позивач взяті на себе умови договору виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок № НОМЕР_1 , із визначеним лімітом кредитної лінії в розмірі 43 600,00 гривень, а також із обов`язком клієнта (позичальника) щодо сплати процентів, передбачених умовами Тарифів на обслуговування платіжних карток. Тарифний пакет Кредитна картка «Постійного покупця» (Викотек), є невід`ємною частиною договору.

У відповідності до п. 2.4 частини 3 Заяви № 001-16094-040213 від 04.02.2013 року, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 Частини 2 Пропозиції (364 дні). Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цій Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до цієї Пропозиції.

Станом на 04 квітня 2017 року за відповідачем, по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» Договору № 001-16094-040213 від 04 лютого 2013 року, рахується заборгованість на загальну суму 59 265,52 грн., яка складається із тіла кредиту 0,00 грн.; простроченого тіла кредиту 37879,90 грн.; заборгованості за відсотками 21 385,62 грн.; заборгованості за комісіями 0,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач періодично, до листопада 2014 року, здійснював платежі за кредитним договором, які банком неправомірно перераховано на погашення відсотків за кредитом, тому суд вважав що кошти сплачені відповідачем необхідно будо зараховувати на погашення тіла кредиту, в зв`язку з чим прийшов до висновку про часткове задоволення вимог в частині стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту в розмірі 22 912, 40 грн. Відмовляючи в задоволенні вимог банку про стягнення з відповідача нарахованих відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що зі спливом строку кредитування (липень 2014 року) припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору; пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 641 ЦК України).

За правилами частини першої статті 627, статті 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30 березня 2012 року «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм кредитування, в яких у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Факт укладення між сторонами кредитного договору № 001-16094-040213 від 04 лютого 2013 року у межах встановленого кредитного ліміту за кредитною лінією підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем по справі не заперечується.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до договору № 001-16094-040213 від 04 лютого 2013 року, Банк відкрив клієнту рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті гривні з використанням платіжної картки «Visa International та/або MasterCard Wordwide та/або ВОПС Дельта» (тарифний пакет «Кредитна картка «Постійного покупця» (Вікотек)) з встановленням ліміту кредитної лінії 43 600,00 гривень та із строком ліміту кредитної лінії 364 календарні дні (а.с. 5).

На підставі пункту 2.4 частини третьої договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у пункті 2.4 частини другої пропозиції (364 дні). Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що строк дії договору збігається зі строком ліміту кредитної лінії, оскільки, кредитний ліміт- це гранична сума коштів, яка може бути надана Банком Клієнту для власного користування або користування довіреною особою згідно з умовами Договору, Правил та Тарифів. В свою чергу строки виконання зобов`язання по поверненню отриманих кредитних коштів в межах кредитного ліміту, можуть бути встановлені договором або ж законом.

Колегією суддів встановлено, що кредитний договір, не містить умов про те, що строк погашення кредиту в повному обсязі збігається зі строком ліміту кредитної лінії. Строк дії договору сторони не узгодили. Згідно з погодженими сторонами умовами кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний був повернути використані кошти за кредитною лінією шляхом внесення щомісячних обов`язкових платежів та 48% річних, нарахованих за місяць та суми заборгованості минулих періодів.

У відповідності до пункту 2.5 частини третьої вказаного договору, ОСОБА_1 до підписання пропозиції був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови - кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України.

Таким чином, висновки суду про нарахування банком відсотків поза межами строку кредитування, є помилковими.

Як вбачається, з матеріалів справи, у зв`язку з відкликанням банківської ліцензії у акціонерного товариства «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664, (а.с. 8) після спливу чергового строку ліміту кредитної лінії, відповідно до пункту 2.4 частини третьої договору, з березня 2016 року, Банком встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 0,00 грн., що відповідно до пунктів 2.3, 4 частини 3 кредитного договору сторін є безумовним правом Банку. Несплачена заборгованість за вказаним договором визнана простроченою у сумі 37 879,90 грн. Окрім того, заборгованість за відсотками станом на березень 2016 року склала 21 385,62 грн.

Визначаючи суму заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, за простроченим тілом кредиту, суд першої інстанції, прийшов до помилкового висновку, що сплачені відповідачем кошти, загальною сумою 14 967,50 грн., необхідно рахувати як сплату тіла кредиту, які, банк безпідставно зарахував на погашення відсотків. Вказані висновки суду спростовуються умовами кредитного договору та наданим позивачем розрахунком, з якого слідує, що відповідач періодично вносив кошти, які банком зараховувалися на погашення тіла кредиту та відсотків у визначеному кредитним договором розмірі.

Відповідно до п.1ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 04 лютого 2013 року у загальній сумі 59 265,52 грн., з яких прострочене тіло кредиту - 37 879,90 грн. та заборгованість за відсотками 21 385,62 грн.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 та ч.13 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Оскільки позов банку задоволено повністю, то з ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати понесені позивачем за подачу позову у розмірі 1600,00 грн., та за подачу апеляційної скарги у розмірі 2400,00 грн., а всього 4000 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 19 липня 2019 року, скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () суму заборгованості за кредитною лінією №001-16094-040213 від 04.02.2013 року на загальну суму 59 265,52 грн., (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят п`ять гривень 52 коп.) з яких прострочене тіло кредиту - 37 879,90 грн. (тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят дев`ять гривен 90 коп.) та заборгованість за відсотками 21 385,62 грн. (двадцять одна тисяча триста вісімдесят п`ять гривень 62 коп.), а також по оплаті судового збору при подачі позову та апеляційної скарги в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 24 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя: О.О. Панченко

Т.В. Одринська

Судді: В.П. Пікуль