Справа № 464/7826/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/1979/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді- Мікуш Ю.Р.

суддів: Бойко С.М., Савуляка Р.В.

секретар: Фейір К.О.

розглянувши у відсутності сторін в м.Львові цивільну справу № 464/7826/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 14 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання права власності на реконструйовану квартиру,-

в с т а н о в и в :

28.11.2017 року позивачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися з позовом до Львівської міської ради про визнання права власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з коридору площею 6,5 кв.м, кухні площею 6,5 кв.м, вбиральні площею 0,8 кв.м, ванної кімнати площею 1,5 кв.м, двох житлових кімнат площею 17,2 кв.м та кімнати площею 13,00 кв.м, комірки площею 0,8 кв.м, веранди площею 18,20 кв.м.

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржили позивачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі зазначають, що вважають оскаржуване рішення суду незаконним, несправедливим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, порушено норми процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано доказів звернення у визначеному законом порядку до відповідного компетентного органу - Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у м. Львові з повідомленням про проведення будівельних робіт, із заявами про прийняття в експлуатацію проведеної реконструкції до квартири, відсутністю відмови з цього питання, а відтак відсутні підстави для застосування ст.ст. 328,331, 392 ЦК України. Однак суд першої інстанції не дав належної оцінки проекту згідно якого реконструкція квартири з розширенням за рахунок влаштування веранди встановлено готовність та можливість його безпечної експлуатації, та технічному висновку державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту, про стан конструкції житлового будинку АДРЕСА_2 і відповідність виконаної реконструкції даної квартири з розширенням за рахунок влаштування веранди вимогам міцності та надійності, згідно з яким влаштована веранда знаходиться в доброму стані, немає негативного впливу на несучу здатність конструкцій будинку, міцність і надійність конструкції будинку забезпечені, що призвело до неправильного вирішення позову. Судом не дано оцінки тому факту, що у справі про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2016 року було винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 96 ч.8 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн., який було оплачено 24 березня 2017 року у повному розмірі. Вважають, що районний суд неправильно тлумачив норми ст.ст. 331, 319 ч.2, 321 , 328, 383 ЦК України. Просять скасувати оскаржуване рішення суду, позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 360 ЦПК Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Від позивачів надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, . В заяві зазначають, що підтримують апеляційну скаргу та промсять її задовольнити.

Відповіачі в судове асідання не з`явились хоч належним чином повідомлені продату, час та міце судового засіання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповіднодо до чю2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У ч. 2 ст.247 ЦПК України зазначено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Суд встановлено такі обставини.

Позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджено копією свідоцтва про право власності, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с 4, 5 ).

З довідки ЛКП «Бондарівка» від 24.10.2017 № 4156 встановлено, що в квартирі зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно з технічним паспортом квартира АДРЕСА_1 на першому поверсі та складається із двох кімнат, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, комірки та обладнана балконом ( а.с. 6).

Позивачами здійснено реконструкцію зазначеної квартири з розширенням за рахунок влаштування веранди зі сторони дворового та бокового фасаду.

Звертаючись позовом про визнання права власності на реконструйовану квартиту, позивачі посилаються на те, що згідно з проектом державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ ПРОЕКТКОНСТРУКЦІЯ» від 2016 року про приведення у відповідність до діючих норм здійсненої реконструкції квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок влаштування веранди встановлено готовність та можливість його безпечної експлуатації (а.с. 16-46), а відповідно до технічного висновку державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ ПРОЕКТКОНСТРУКЦІЯ» від 2016 року про стан конструкції житлового будинку АДРЕСА_2 та відповідність виконаної реконструкції квартири АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок влаштування веранди вимогам міцності та надійності, згідно з яким влаштована веранда знаходиться у доброму стані, не має негативного впливу на несучу здатність конструкцій будинку, міцність і надійність конструкції будинку забезпечені.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що переобладнання і прийняття в експлуатацію переобладнаних квартир проводиться з дозволу і за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування чи органу державної влади, однак з матеріалів справи не встановлено отримання позивачами відповідного дозволу на реконструкцію квартири в уповноважених на те органах. Зважаючи на відсутність зазначених документів, підстав для визнання права власності за позивачами на реконструйовану квартиру суд не встановив.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає зібраним доказам, обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Згідно з ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 цього Кодексу право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ст. 392 цього Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

У ст.152 Житлового кодексу України зазначено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів здійснюють контроль за утриманням будинків (квартир), що належать громадянам (ст.154 Житлового кодексу України).

Зазначене свідчить про те, що переобладнання з втручанням в несучі конструкції будинку і прийняття в експлуатацію переобладнаних квартир проводиться з дозволу і за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування чи органу державної влади.

Судом вірно встановлено, що позивачі не звертались до уповноважених органів з заявами про надання дозволу на реконструкцію квартири, не отримували дозвіл на початок виконання будівельних робіт, не подавали декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, що свідчить про недотримання позивачами порядку для проведення реконструкції квартири шляхом її розширення за рахунок влаштування веранди зі сторони дворового фасаду, встановленого чинним законодавством України.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» інспекція державного архітектурно-будівельного контролю є єдиним органом державної влади уповноваженим на встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації та приймати в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти.

Натомість, судом першої інстанції встановлено, та не заперечується позивачами, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та встановлено проведення будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 з влаштуванням веранди площею 18,20 кв.м. Виявлене будівництво проведено без дозвільних документів, які надають право на виконання підготовчих і будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, станом на момент проведення перевірки відомостей про реєстрацію декларацій на право проведення будівельних робіт відсутні. В подальшому такі порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил не були усунуті. Вказаним органом 21.12.2016 винесено постанову про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за порушення ч. 8 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Дані обставини підтверджено актом перевірки від 15.12.2016,протоколом про адміністративне правопорушення від 15.12.2016, приписом про усунення порушень від 15.12.2016 та постановою по справі про адміністративне правопорушення прийнятих Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові (а.с.67-73).

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачами не подано жодних доказів про звернення у визначеному законом порядку до зазначеного компетентного органу із заявами про прийняття в експлуатацію проведеної реконструкції до квартири, внаслідок чого відсутня відмова з цього питання від вказаного органу, а відтак підстав для застосування ст. ст. 328, 331, 392 ЦК України немає.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Матеріалами справи стверджується , що саме позивачі допустили порушення чинного законодавства провівши реконструкцію квартири без відповідних дозволів та проектів, а тому підстав для задоволення позову у суду не було.

Згідно з ч.1,2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Доводи апеляційної скарги про те, що реконструкція проведена відповідно до діючих державних будівельних норм та не порушує прав третіх осіб або співвласників будинку, що стверджується доданими до апеляційної скарги заявами не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки такі не спростовують висновків суду про відсутність дозволу на реконструкцію квартири наданого компетентним органом. Крім цього, зазначені заяви не були предметом дослідження суду першої інстанції, а в суді апеляційної інстанції нові докази приймаються лише у виняткових випадках, а саме тоді коли учасник справи подав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3 ст.367 ЦПК України). Таких доказів позивачами, суду апеляційної інстанції не надано.

Аргументи апеляційної скарги про те, що притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.96 КупАП у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. фактично свідчить про відмову у проведенні державної реєстрації на реконструйовану квартиру, що порушує право позивачів на набуття права власності є безпідставними, так як сплата штрафу є санкцією за допущені порушення, а не відмовою у державній реєстрації.

Підстави для відмови у державній реєстрації прав на нерухоме майно визначені у ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію», а ПОРЯДОК державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою Кабінету Міністрів України

від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав.

Неспроможними є доводи апеляційної скарги про те, що єдиним способом захисту прав на реконструйовану квартиру є ухвалення судового рішення, оскільки оформлення права власності на самочинне збудоване нерухоме майно відноситься до компетенції органів місцевої влади, а відтак суд не може замінювати органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо здійснення ними повноважень, встановлених Конституцією та законами України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що права позивачів не порушені.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15 жовтня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: С.М.Бойко

Р.В.Савуляк