У Х В А Л А

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 711/2731/16-ц

провадження № 61-4272ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану в її інтересах та інтересах ОСОБА_2, на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2016 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору удаваним,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення 139 365,90 грн заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Позов обґрунтовано тим, що 27 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з яким ОСОБА_1 видано кредит в іноземній валюті у сумі 26 000,00 доларів США, який вона зобов'язалася повернути не пізніше 26 жовтня 2016 року, згідно з графіком погашення кредиту. Проте своїх зобов'язань відповідач не виконала у зв'язку з чим, станом на 09 березня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 4 730,90 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 09 березня 2016 року складає 125 355,27 гривень та 14 010,63 грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості, Посилаючись на відмову відповідача повернути кошти, просив суд задовольнити позов.

У травні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом про захист прав споживача, визнання кредитного договору від 27 жовтня 2006 року №0 удаваним і відсутність заборгованості перед банком. Позов обґрунтовано тим, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, є удаваним, оскільки вона повністю розрахувалась з ПАТ «УкрСиббанк».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2016 року позов ПАТ «Укрсиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року №0 у сумі 4 730,90 доларів США та 14 010,63 грн пені. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору удаваним і доведення відсутності заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє у своїх та в інтересах ОСОБА_2, задоволено частково. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2016 року змінено в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року №0. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року № 0 у сумі 4 559,72 доларів США та 6 546,39 грн пені. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

28 лютого 2019 року ОСОБА_1, подану в її інтересах та інтересах ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2016 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі стягнення 139 365,90 грн заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, захист прав споживача, визнання договору удаваним і доведення відсутності заборгованості перед банком. Справа є незначної складності і ціна позову не перевищує п'ятсотрозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судове рішення суду апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і заявник на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2016 року та постанова Апеляційного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, подану в її інтересах та інтересах ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2016 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору удаваним відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник