Номер провадження: 22-ц/813/4009/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря Ющак А.Ю.

-за участю представника відповідача Теплякової Т.Є.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розірвання шлюбу фіктивним,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 в якому просила визнати фіктивним розірвання шлюбу між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 .

Вимоги обґрунтовувала тим, що 13.09.1986 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу народився син ОСОБА_3 . 13 січня 1992 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Одеси. Розірвання шлюбу не мало своїм наслідком розпад сім`ї, що підтверджується подальшими подіями, а саме: після розірвання шлюбу позивач та відповідач продовжили проживати однією сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народилася друга дитина ОСОБА_4 . 26 жовтня 2005 року між позивачем та відповідачем шлюб було зареєстровано повторно.

Відповідач надав до районного суду відзив, у якому вказував що визнання розірвання шлюбу фіктивним можливе лише в тому випадку, якщо таке розірвання було здійснено органом реєстрації актів цивільного стану у випадку відсутності у подружжя дітей. Чинне законодавство не передбачено можливість визнання розірвання шлюбу фіктивним, якщо розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, відбулося на підставі рішення суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розірвання шлюбу фіктивним залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати вищезазначене рішення повністю і ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позов про визнання розірвання шлюбу фіктивним.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце повідомлена належним чином.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та винесе з порушенням матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справ.

Зокрема заявник зазначає, що після розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім`єю, ростили сина, мали усі ті стосунки, які притаманні відносинам між чоловіком та жінкою у зв`язку із створенням сім`ї, укладенням шлюбу, народженням дітей, та засновані на почуттях любові та взаємної поваги.

ОСОБА_1 зазначила, що насправді розірвання їх шлюбу не мало своїм наслідком розпад сім`ї, припинення шлюбних стосунків між нами, взаємних прав та обов`язків, ведення спільного господарства, спільного проживання, а тому розірвання шлюбу між сторонами носило фіктивний характер.

26.09.2019 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача в якому вони просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року залишити без задоволення, а рішення залишити без змін посилаючись на те, що воно винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи, які викладені в апеляційній скарзі не відповідають вимогам чинного законодавства.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що 13 вересня 1986 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується копією Рішення Жовтневого районного суд м. Одеси від 13 січня 1992 року по справі № 2-96/92 (а.с. 66).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3 (а.с. 6).

13 січня 1992 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі Рішення Жовтневого районного суд м. Одеси від 13 січня 1992 року по справі № 2-96/92. (а.с. 66)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народився другий син ОСОБА_4 (а.с. 7).

26.11.2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повторно зареєстровано шлюб.

Рішенням Жовтневого районного суд м. Одеси від 13 січня 1992 року по справі № 2-96/92 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу встановлено, що позивач та відповідач спільно не проживали з листопада 1991 року, спільне господарство не вели, та на примирення позивач не згодна. Протягом спільного життя між позивачем та відповідачем постійно виникали свари та скандали з будь-якого приводу, що негативно вплинуло на стан здоров`я дитини.

Допитані у судовому засіданні районного суду свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали, що позивач та відповідач, починаючи з 1996 року, постійно проживали разом, виховували обох дітей, вели спільне господарство, спільно святкували сімейні свята, про розірвання шлюбу їм відомо не було.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без задоволення заявлені вимоги районний суд виходив з того, що визнання фіктивним розірвання шлюбу, проведеного судом, не припускається та принцип юридичної визначеності, як одного із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.3 ст.3 ЦПК провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК.

У зв`язку з тим, що розірвання шлюбу відбулось у 1992 році до вказаних правовідносин необхідно застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім`ю України.

Кодекс про шлюб та сім`ю України не містив норми яка б передбачала можливість визнання розірвання шлюбу фіктивним.

Як вбачається з матеріалів справи розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем відбулося на підставі Рішенням Жовтневого районного суд м. Одеси від 13 січня 1992 року по справі № 2-96/92, набрало чинності.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (рішення від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що визнання фіктивними розірвання шлюбу, що було розірвано за рішенням суду не передбачено законодавством України, у зв`язку з тим, що позивач фактично просить переглянути рішення суду про розірвання шлюбу від 13.01.1992 року, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову про визнання розірвання шлюбу фіктивним слід відмовити.З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, судове рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текс постанови складено 24.10.2019 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М.Сегеда

Т.В.Цюра