РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/1239/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/493/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Гордійчук С. О.

суддів: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання : Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18.01.2019 року, постановлену в складі судді Бердія М.А., у справі № 569/1239/15-ц

в с т а н о в и в :

16 березня 2015 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання Кредитного Договору №0 від 16 липня 2007 року, Додаткової угоди №1 від 21 січня 2010 року та Додаткової угоди №3 від 28 лютого 2014 року до Кредитного Договору недійсними та просив суд визнати Кредитний Договір № 0 від 16 липня 2007 року, Додаткової угоди № 1 від 21 січня 2010 року та Додаткової угоди № 3 від 28 лютого 2014 року до Кредитного Договору недійсними (Том 1 а.с.64-68).

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2017 року зустрічна позовна заява залишена без розгляду в зв'язку з повторною неявкою позивача та його представника в судове засідання.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 08.11.2017 року вказана ухвала суду першої інстанції скасована. Справа н6аправлена для продовження розгляду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2019 року зустрічна позовна заява залишена без розгляду в зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Не погодившись з такою ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, оскільки, вона не була належним чином повідомлений про день та час розгляду справи на 18 січня 2018 року, повістку не отримувала.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Залишаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, повторно не з'явився в судове засідання без поважної причини.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Частина 5 ст.223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1ст. 257 ЦПК України).

Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення зали судового засідання.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

Аналізуючи вищевикладені норми міжнародного права та положення ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час без поважних на те причин або неповідомлення ним причин неявки.

Згідно ч.ч.3 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Із матеріалів справи вбачається, що цивільна справа призначалась до судового розгляду неодноразово зокрема на 05 листопада 2018 року та на 18 січня 2019 року.

05 листопада 2018 року судове засідання не відбулося у зв'язку з хворобою судді. Разом з тим в цей день ОСОБА_1 подала клопотання про відкладення розгляду справи на інший день для мирного врегулювання спору.

Між тим, будь-які докази належного повідомлення позивача ОСОБА_1 про день та час розгляду справи на 18 січня 2019 року в матеріалах справи відсутні. Конверт із судовою повісткою на вказану дату повернутий до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

За таких обставин, оскільки повторна, а саме друга поспіль неявка позивача повідомленого належним чином, в судове засідання відсутня, в суду першої інстанції не було підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд не забезпечив належної організації судового розгляду справи та порушив право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, у зв'язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381,382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2019 року скасувати.

Справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання Кредитного Договору №0 від 16 липня 2007 року, Додаткової угоди №1 від 21 січня 2010 року та Додаткової угоди №3 від 28 лютого 2014 року до Кредитного Договору недійсними направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Гордійчук С.О.

Судді: Боймиструк С.В.

Шимків С.С.