Справа № 452/336/17 Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/811/2718/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ПАТ«УкрСиббанк» - Назаркевича С.М.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 .Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 про припинення правовідносин поруки та договору поруки,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 13.02.2017 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 про визнання припиненими правовідносин поруки та договору поруки від 20.04.2007 № 110272, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» і ним, позивачем, у забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань за кредитним договором від 20.04.2007 № 0.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 20.04.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0 та для забезпечення виконання зобов`язань, які на себе взяла ОСОБА_3 , з ним, позивачем, було укладено договір поруки № 110272 від 20.04.2007, дія якого припинилася в силу частини 4 статті 559 ЦК України. Як вбачається зі змісту Кредитного договору Боржник первинно взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 15.05.2023, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Як вбачається з представленого до суду розрахунку, після даних вимог боржник продовжив виконувати свої права та обов`язки відповідно до первинних умов Кредитного договору - згідно з графіком щомісячного погашення кредиту й сплати процентів до 29 серпня 2013 року, коли боржник перестав погашати кредит. Отже, заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника за період з 29 серпня 2013 року до 15 вересня 2014 року (часу звернення позивача до суду) у зв`язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процетів за користування ним. Як вбачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 14 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. Строк виконання основного зобов`язання сплинув після порушення ОСОБА_3 строків погашення кредиту у відповідності до графіку погашення кредиту згідно умов кредитного договору. Протягом шести місяців з моменту прострочення ПАТ «УкрСиббанк» до поручителя свої вимоги не пред`явив. Тому, відповідно до приписів ч. 4 статті 559 ЦК України його, Короля, порука за договором поруки припинилася.

Крім того, додатковою угодою від 20.04.2012 до Кредитного договору вносились зміни, які збільшували та розширювали межі його відповідальності.

Зокрема, дані зміни, на його переконання, призвели до того, що за кредитним договором виникло прострочення погашень зі сторони позичальника, умови реструктуризації, закріплені у вказаній додатковій угоді, збільшили суму вимог банку як до ОСОБА_3 так і до нього, ОСОБА_4 . Унаслідок цих змін основного зобов`язання сума відсотків по сплаті за отриманий ОСОБА_3 кредит збільшилась як і порядок погашення заборгованості. У встановленій формі відповідних змін до договору поруки внесено не було, його, позивача, погодження на такі зміни не отримано і тому є всі підстави вказані у ч. 1 ст. 559 ЦК України для припинення поруки.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано припиненим з 20 березня 2012 року договір поруки № 110272 від 20 квітня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (попередня назва Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк») і ОСОБА_1 .

У решті частині позову про визнання правовідносин поруки припиненими відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду в частині задоволення позову оскаржило Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що районний суд не надав належної правової оцінки положенням п.2 Додаткової угоди до Договору поруки, що доповнює п.1.16 такого Договору та свідчить про те, що Поручитель надав свою згоду на зміну умов Основного (Кредитного) договору щодо збільшення та/або зменшення обсягу відповідальності. Вважає, що факт укладення такої Додаткової угоди є згодою Поручителя на зміну умов основного зобов`язання. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ПАТ «УкрСиббанк» Назаркевич С.М. апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи викладені у скарзі. Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно із ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, наякі сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,якібули досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (теперішнє найменування ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кошти в іноземній валюті в сумі 24 330 швейцарських франків, а Позичальник зобов`язався належним чином використовувати і повернути Банку кредит та сплатити проценти, комісії у порядку і на умовах визначених цим Договором.

Надання кредиту здійснюється з 20 квітня 2007 року по 20 квітня 2017 року.

Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 20 квітня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9, 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14 Договору (а. с. 9-18 том 1).

Із договору поруки № 110272 від 20 квітня 2007 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язався перед Кредитором відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх зобов`язань перед Кредитором у повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0 від 20 квітня 2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому ( а.с. 7 том 1).

Згідно п. 1.4. цього договору поруки відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

Із додаткової угоди № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20 квітня 2007 року вбачається, що 20 березня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 уклали Додаткову угоди, згідно якої домовилися встановити новий строк повернення кредиту Позичальником, що визначений у договорі і вирішили викласти пункт 1.2.1. Договору у новій редакції, а саме: «Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 20 квітня 2022 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.

Також, сторони домовилися викласти Додаток № 1 до Договору у наступній редакції, що додається (Додаток № 1 до цієї Додаткової угоди).

Сторони домовилися, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором.

Нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме, з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості (а.с.190, 191-194 том 1).

Тобто, із вказаної додаткової угоди вбачається, що змінився строк повернення кредиту та змінився порядок і розмір процентної ставки, що свідчить про те, що збільшується обсяг відповідальності позичальника.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У пункті 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред`явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Із Додаткової угоди № 1 до Договору поруки № 110272 від 20 квітня 2007 року (згода забезпечувати змінене зобов`язання) від 20 березня 2012 року укладеної між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 вбачається, що у зв`язку з укладенням між Банком та ОСОБА_3 Додаткової угоди № 1 від 20 березня 2007 року сторони домовилися, що поручитель надає свою згоду на зміну основного зобов`язання, що забезпечується Договором, а саме: кінцевий термін виконання основного зобов`язання 20 квітня 2022 року, якщо інший термін не буде встановлений згідно умов кредитного договору; графік погашення кредиту. Всі інші умови Кредитного договору залишаються без змін (а.с. 195 том 1).

Однак, із вказаної Додаткової угоди не вбачається, що поручителю відомо про збільшення процентної ставки, так як у вказаній угоді зазначено лише щодо кінцевого терміну погашення кредиту та графіку погашення кредиту, зазначено, що всі інші умови Кредитного договору залишилися без змін.

Згідно п. 2.1. Договору поруки від 20 квітня 2007 року кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується відповідальність.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що збільшення процентної ставки за кредитом, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, відбулося без згоди поручителя, що є підставою для визнання договору поруки припиненим.

Доводи апеляційної скарги про те,що відповідно до п. 2 Додаткової угоди №1 від 20.03.2012 до Договору поруки поручитель надав свою згоду на зміну умов основного (кредитного) договору щодо збільшення та/або зменшення обсягу відповідальності, що на думку апелянта, є згодою поручителя на зміну умов основного зобов`язання, не обґрунтовані, так як, відповідно до п.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 25.10.2019

Головуючий

Судді