З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Провадження № 2/521/3300/19
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Петренчук О.В.
Учасники справи:
Позивач Міністерство оборони України
Представники Кравчук М.О., ОСОБА_1 .
Позивач Військова академія (м. Одеса)
Представник ОСОБА_2 .
Відповідач - ОСОБА_3
Представник ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Міністерства оборони України, Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_3 про відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах
В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що 16.08.2016 року на підставі наказу начальника Військової академії № 428, ОСОБА_3 зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до Військової академій та на підставі наказу начальника Військової академії від 29.08.2016 року № 197 ОСОБА_3 призначено на посаду курсанта першого курсу навчання та з 29 серпня 2016 року зараховано на всі види забезпечення за курсантськими нормами. Зазначили, що між МО України в особі ТВО начальника Військової академії полковником О.М. Маслієм та курсантом ОСОБА_3 укладений контракт на час навчання до присвоєння військового звання «лейтенант». Умови контракту передбачають, що ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
ОСОБА_3 звернувся до командування Військової академії з рапортом про його відрахування з числа курсантів Військової академії у зв`язку з розірванням контракту зі сторони військовослужбовця через небажання продовжувати навчання. Наказом начальника Військової академії від 28.04.2017 року № 28-РС, згідно рапорту та на підставі протоколу Вченої ради Військової академії №10 від 19.04.2017 року у відповідності до пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 року № 490 ОСОБА_3 відраховано з числа курсантів через небажання продовжувати навчання, відповідно до п.36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 та п. 2.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з ОСОБА_3 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). 28.04.2017 року відповідача виключено із списків особового складу Військової академії, знято зі всіх видів забезпечення та направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом Міністерства оборони України, Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_3 про відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2019 року задоволено. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом Міністерства оборони України, Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_3 про відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах скасоване і призначено підготовче судове засідання.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог Міністерства оборони України та Військової академії (м. Одеса) за їх позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, посилаючись на таке.
Ще до початку навчання у Військовій академії (м. Одеса) ОСОБА_3 прийняв присягу та підписав контракт на проходження військової служби в ЗС України. Так, 19 березня 2015 року був прийнятий на військову службу за контрактом та уклав контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_3 №7-РС ОСОБА_3 , що підтверджується відміткою у військовому квитку та довідкою №416 від 25.09.2017 року з Смілянського об`єднаного військового комісаріату, копію якої було надано до суду разом з заявою про перегляд заочного рішення. Відповідно до Контракту ОСОБА_3 взяв на себе обов`язок проходити військова службу Збройних силах України протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби. Строк дії Контракту з ЗСУ становив 2, 5 років і мав закінчитися 21.09.2017 року. У період з 02 квітня 2016 року по серпень 2016 року він брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується Довідкою з військової частини НОМЕР_4 , копію якої було надано до суду разом із заявою про перегляд заочного рішення). Одразу після участі в антитерористичній операції він продовжив військову службу і пішов на навчання до Військової академії (м. Одеса). 16.08.2016 року на підставі наказу начальника Військової академії № 428, ОСОБА_3 зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до Військової академій (м. Одеса). На підставі наказу начальника Військової академії від 29.08.2016 року № 197 ОСОБА_3 призначено на посаду курсанта першого курсу навчання та з 29 серпня 2016 року зараховано на всі види забезпечення за курсантськими нормами. Таким чином, між МО України в особі ТВО начальника Військової академії полковником О.М. Маслієм та курсантом ОСОБА_3 був укладений контракт на час навчання до присвоєння військового звання «лейтенант». Умови контракту передбачають, що ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. ОСОБА_3 звернувся до командування Військової академії з рапортом про його відрахування з числа курсантів Військової академії у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. Наказом начальника Військової академії від 28.04.2017 року № 28-РС, згідно рапорту та н підставі "протоколу Вченої ради Військової академії №10 від 19.04.2017 року у відповідності, д пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів), вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 року № 490 ОСОБА_3 відраховано з числа курсанті через небажання продовжувати навчання, відповідно до п.36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, Після розірвання контракту з Військовою академією (28 квітня 2017 року) відповідач продовжив проходити строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_2 до 21.09.201 року, коли дія контракту з ЗСУ була припинена. Відповідно до пункту «а» частини другої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на підставі наказу командира військової частини Ф1465 №180 від 21.09.2017 року ОСОБА_3 було звільнено з військової служби в запас, у зв`язку із закінченням строк; служби за контрактом, який було укладено 19 березня 2015 року.
Договір з Військовою академією та Договір з ЗСУ є двосторонніми правочинами, адже є результатом двостороннього волевиявлення ОСОБА_3 та Міністерства оборони України, отже до цих двох договорів застосовуються правила про правочини. Таким чином, спочатку (19 березня 2015 року) було укладено Договір з ЗСУ, який створював зобов`язання між Міністерством оборони України та ОСОБА_3 , яке передбачало обов`язок останнього проходити військову службу. Вже під час дії зазначеного договору, був укладений контракт з Військовою академією. В результаті укладення контракту з Військовою академією (м. Одеса) зобов`язання, ще виникло на підставі Контракту з ЗСУ, було змінено, в результаті чого у ОСОБА_3 змінився первинний обов`язок проходити військову службу як солдат на обов`язок проходити військову службу як курсант Військової академії. В наслідок розірванням Контракту з Військовою академією, сторони змінили зобов`язання мі» собою, в результаті чого обов`язок ОСОБА_3 проходити службу як курсант Військової академії було змінено на обов`язок проходити службу як солдат. Таким чином, мова йде про проходження військової служби, але в різних статусах - як солдат або як курсант. При цьому ОСОБА_3 виявив бажання проходити військову службу саме як солдат, а не як курсант. А тому, після розірвання контракту з військовою академією, ОСОБА_3 продовжив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Це було прямо зазначено в наказі від 28 квітня 2017 року №90 з Військової академії. Жодних спроб ОСОБА_3 припинити військову службу не було. І ОСОБА_3 проходив військову службу до останнього дня дії контракту з ЗСУ.
Представник Військової академії (м. Одеса) надав до суду відповідь на відзив, в якому просив позов Міністерства оборони України в особі Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_3 про відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що контракт, який був укладений між ОСОБА_3 та МОУ про проходження громадянами України військової служби в ЗСУ у в/ч НОМЕР_3 від 19.03.2015 року та контракт, укладений між МОУ в особі ТВО начальника Військової академії полковником Маслієм О.М. (контракт про навчання) від 26.06.2019 року є двома різними видами контрактів про проходження військової служби. Укладений контракт про навчання з Військовою академією автоматично припинив дію контракту ОСОБА_3 з в/ч НОМЕР_3 , тому про зазначену представником відповідача новацію не може йти мови. Представник відповідача невірно тлумачить норми законодавства та підміняє поняття, зазначаючи, що у ОСОБА_3 нібито змінився обов`язок проходити військову службу як солдат на обов`язок проходити військову службу як курсант. Необхідно зазначити, що солдат - це військове звання, згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а курсант - це посада, згідно Переліку штатних посад рядового, сержантського і старшинського складу та відповідних їм військових звань і тарифних розрядів посад, затвердженого наказом МОУ від 13.12.2018 року № 627. ОСОБА_3 проходячи військову службу на посаді курсанта у Військовій академії, не втрачав свого військового звання, тому твердження, що: «мова йде про проходження військової служби, але в різних статусах, як курсант або як солдат» є хибними та такими що суперечать нормам чинного законодавства.
Таким чином представник відповідача знову підміняє поняття та невірно тлумачить норми законодавства, вказуючи, що: «відповідно до п. а ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ОСОБА_3 було звільнено з військової служби в запас, у зв`язку із закінченням строку служби за контрактом», коли вказаний пункт чітко передбачає підставу звільнення військовослужбовців зі строкової військової служби у зв`язку з закінченням строку служби. Припинення (розірвання) контракту з військовослужбовцем є зовсім іншим видом звільнення з військової служби, підстави для якого визначені ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Враховуючи вищезазначене, посилання представника відповідача на те, що договір з Військовою академією є удаваним, не відповідає дійсності. Як вже відмічалося контракт на проходження військової служби і контракт про навчання є двома різними видами контрактів, що були добровільно підписані ОСОБА_3 та Міністерством оборони України спочатку в особі в/ч НОМЕР_5 , потім в особі Військової академії. Наміру приховати один правочин іншим у позивача не було.
Представник Міністерства оборони України надав до суду відповідь на відзив, в якому просив позов задовольнити у повному обсязі зазначивши, що відповідач не зазначає та не посилається на будь-яку норму права, яка б звільняла його від обов`язку відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у вищому навчальному закладі. Незрозумілим є і твердження відповідача, що спочатку ним було укладено Договір з ЗСУ, який створював зобов`язання між Міністерством оборони України та ОСОБА_3 , яке передбачало обов`язок проходити військову службу, а вже під час дії зазначеного договору, був укладений контракт з Військовою Академією. Таким чином відповідач нібито змінив первинний обов`язок проходити військову службу як солдат на обов`язок проходити військову службу як курсант Військової Академії.
Також у відповідності до вимог п. п. 15, 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.08 №1153/2008, між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника Військової академії (м. Одеса) полковником ОСОБА_5 та курсантом ОСОБА_3 був укладений контракт на час навчання до присвоєння військового звання «лейтенант». Згідно умов укладеного Контракту передбачено, що відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
ОСОБА_3 звернувся до командування Військової академії з рапортом про його відрахування з числа курсантів Військової академії у зв`язку з розірванням контракту зі сторони військовослужбовця через небажання продовжувати навчання. Наказом начальника Військової академії від 28.04.2017 року № 28-РС, згідно рапорту та на підставі протоколу Вченої ради Військової академії №10 від 19.04.2017 року у відповідності до пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 року № 490 ОСОБА_3 відраховано з числа курсантів "через небажання продовжувати навчання", відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 та п. 2.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з ОСОБА_3 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). 28.04.2017 року відповідача виключено із списків особового складу Військової академії, знято зі всіх видів забезпечення та направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
Представники позивачів надали до суду спільну заяву про розгляд справи за їх відсутністю та просили задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю та за відсутністю відповідача, та просив у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених ними письмових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.1 «Положення про Міністерство оборони України», затвердженого указом Президентом України від 06 квітня 2011 року №406/2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Згідно з п.3 зазначеного Положення основним із завдань Міністерства оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
За змістом ст.ст.1 та 10 Закону України «Про оборону України», ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, а органом державної влади на місцях є підпорядковані Міністру оборони командири з`єднань, частин, інших формувань.
Міністерство оборони України, згідно рішення Конституційного Суду України №3-РП/99 від 08 квітня 1999 року, є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до Закону України «Про Збройні Сили України», та Статуту Військової академії (м. Одеса) академія входить до складу Збройних Сил України і підпорядкована Міністерству оборони України.
Згідно п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.08 №1153/2008, контракт про навчання припиняється (розривається) достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.
В разі відрахування через небажання продовжувати навчання, відраховані курсанти відшкодовують Міністерству оборони України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Згідно п. п. 3, 4 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Згідно вимог Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України від 03 серпня 2016 року №400, відшкодовані колишніми курсантами відповідного навчального закладу, як плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю.
Судом встановлено, що Військова академія (м. Одеса), яка із врахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» є суб`єктом владних повноважень на місцях в системі Збройних Сил України, уповноважена центральним органом виконавчої влади - Міністерством оборони України виконувати повноваження по відшкодуванню вищезазначених витрат. При цьому, їх відшкодування пов`язано з проходженням та звільненням громадян з публічної служби.
Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено обов`язок громадян, відрахованих з військових навчальних закладів Збройних Сил України через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Згідно п. 8 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони.
На підставі наказу начальника Військової академії (м. Одеса) №428 від 16 серпня 2016 року ОСОБА_3 зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до Військової академії (м. Одеса).
Відповідно до наказу начальника Військової академії (м. Одеса) №49-РС від 16 серпня 2016 року ОСОБА_3 призначено на посаду «курсант».
У подальшому наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 29 серпня 2016 року №197 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу Військової академії та на всі види забезпечення за курсантським нормами.
У відповідності до вимог п. п. 15, 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.08 №1153/2008, 16.08.2016 року між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника Військової академії (м. Одеса) полковника Маслій О.М. та курсантом ОСОБА_3 був укладений контракт.
Згідно укладеного Контракту передбачено, що відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Проте, 27.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся до командування Військової академії з рапортом про відрахування його з числа курсантів Військової академії у зв`язку з розірванням контракту з сторони військовослужбовця через небажання продовжувати навчання.
Наказом начальника Військової академії від 28.04.2017 року №28-РС, рапорту та на підставі витягу з протоколу Вченої ради Військової академії №3 у відповідності до пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів » Міністерства оборони України наказу Міністра оборони України від 24.12.1997 року № 490 ОСОБА_3 було відраховано з Військової академії.
Припинення (розірвання) контракту з військовослужбовцем є самостійним видом звільнення з військової служби, підстави для якого визначені ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Тому посилання представника відповідача на те, що договір з Військовою академією є удаваним, не може бути прийнято до уваги. Контракт на проходження військової служби і контракт про навчання є двома різними видами контрактів, що були добровільно підписані ОСОБА_3 та Міністерством оборони України спочатку в особі в/ч НОМЕР_5 , потім в особі Військової академії. Наміру приховати один правочин іншим у позивача не було.
Таким чином, враховуючи наявність у відповідача перед позивачем заборгованості, що підтверджується матеріалами справи, а також відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б вказували на неправомірність звернення позивача з вимогою про стягнення з відповідача даних коштів, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог.
За викладеними обставинами суд доходить до висновку, що позовні вимоги Міністерства оборони України, Військової академії (м. Одеса) про відшкодування витрат за період навчання підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.
Згідно ч. ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 762 гривень 00 копійок, який підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 610, 615, 626 ЦК України, Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 01 березня 2007 року №313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», ст.ст. ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Міністерства оборони України, Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_3 про відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят двох) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду у повному обсязі складено 24 жовтня 2019 року.

СУДДЯ: Гуревський В.К.