Справа № 509/1660/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Овідіополь клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду загальної юрисдикції Араратської та Вайоцдзорської областей РВ №АВД1/1057/02/15 від 25 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 проти ОСОБА_2 про вимогу стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

До Овідіопольського районного суду Одеської області через Головне територіальне управління юстиції у Одеській області надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду загальної юрисдикції Араратської та Вайоцдзорської областей РВ №АВД1/1057/02/15 від 25 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 проти ОСОБА_2 про вимогу стягнення аліментів.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Перевіривши зміст клопотання, встановивши відповідність вимогам чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду загальної юрисдикції Араратської та Вайоцдзорської областей РВ №АВД1/1057/02/15 від 25 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 проти ОСОБА_2 про вимогу стягнення аліментів підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правове регулювання порядку розгляду зазначеного клопотання здійснюється нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди «Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності» ратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1995 року, а також нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст.53 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», клопотання про вирішення примусового виконання рішення подається в компетентний суд сторони, що домовляється, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано до суду, який виніс рішення по справі у першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, компетентному винести рішення по клопотанню.

Також, згідно з п.5.1Розділу «Питання визнання і виконання іноземних судових рішень в Україні» Наказу Міністерства юстиції України від 27 червня 2008 року №1092/5/54 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень»(зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за №573/15264), рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державною, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Згідно з п.5.2. даної Інструкції, Клопотання заінтересованої особи про визнання і виконання рішення іноземного суду чи іншого компетентного органу (іноземне клопотання) подається безпосередньо до суду України з урахуванням пункту 5.3 цієї Інструкції. Іноземне клопотання, якщо це передбачено міжнародним договором України, може бути подано до іноземного суду, який розглянув справу і ухвалив рішення у першій інстанції і який надсилає іноземне клопотання на розгляд компетентного суду України через Мін`юст.

Відповідно до п. 5.3. Інструкції, іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження не відоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Згідно з п. 5.4. Інструкції, Мін`юст, отримавши іноземне клопотання відповідно до абзацу другого пункту 5.2, перевіряє наявність та чинність міжнародного договору України у відносинах із запитуючою державою, а також наявність документів, необхідних відповідно до міжнародного договору для визнання та виконання рішення іноземного суду в Україні.

Якщо клопотання відповідає міжнародному договору України, Мін`юст через головне територіальне управління юстиції направляє іноземне клопотання до суду України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника чи його майна.

Відповідно до п.5.5. Інструкції, розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу - ізЗаконом України "Про міжнародний комерційний арбітраж". У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

Відповідно до пленуму Верховного Суду України в своїйпостанові від 24 грудня 1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

У відповідності до п.12 Постанови ВСУ клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови Верховного Суду України визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Процесуальні правовідносини, які спрямовані на визнання та виконання рішень іноземних суддів в Україні врегулюванні у розділі ІХ чинного Цивільно-процесуального кодексу України.

Рішенням суду загальної юрисдикції Араратської та Вайоцдзорської областей РВ №АВД1/1057/02/15 від 25 вересня 2017 року задоволені частково позовні вимоги про вимогу стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : для ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що знаходиться під опікою останньої, аліменти у твердій грошовій сумі - 25.000 РВ драм щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів виконувати, починаючи з 26 серпня 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь державного бюджету РВ 6000 РВ драм в якості суми державного мита.

Рішення набрало законної сили 26.10.2017 року.

Відповідно до довідки суду загальної юрисдикції Араратської та Вайоцдзорської областей РВ від 25.09.2018 року рішення суду №АВД1/1057/02/15 від 25 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : для ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що знаходиться під опікою останньої, аліменти у твердій грошовій сумі - 25.000 РВ драм щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнення з ОСОБА_2 на користь державного бюджету РВ 6000 РВ драм в якості суми державного мита, в Республіці Вірменія не виконувалось.

Згідно з довідкою суду загальної юрисдикції Араратської та Вайоцдзорської областей РВ від 25.09.2018 року відповідач по справі №АВД1/1057/02/15 ОСОБА_2 був повідомлений про місце та час судових засідань, надав відповідь на позовну заяву.

Відповідно до ст. 462 Цивільного процесуального кодексу України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути предявлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника (стаття 464 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право»в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вирок іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у відповідності дост.468ЦПК України не встановлено.

Відповідно до ч. 7 ст. 467 ЦПК України, якщо рішення іноземного суду вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню.

З Довідки суду загальної юрисдикції Араратської та Вайоцдзорської областей РВ від 25.09.2018 року вбачається, що рішення суду №АВД1/1057/02/15 від 25 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : для ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що знаходиться під опікою останньої, аліменти у твердій грошовій сумі - 25.000 РВ драм щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнення з ОСОБА_2 на користь державного бюджету РВ 6000 РВ драм в якості суми державного мита, в Республіці Вірменія не виконувалось.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 467 ПК України слідує, що якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

З офіційного сайту Національного Банку України вбачається, що 1 вірменський драм за курсом станом на 16.10.2019 року Національного Банку України складає 0,05083823 грн.

Задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду загальної юрисдикції Араратської та Вайоцдзорської областей РВ №АВД1/1057/02/15 від 25 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 проти ОСОБА_2 про вимогу стягнення аліментів не порушує права та інтереси, які охороняються державою, відповідають вимогам Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам» 1993 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду загальної юрисдикції Араратської та Вайоцдзорської областей РВ №АВД1/1057/02/15 від 25 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 проти ОСОБА_2 про вимогу стягнення аліментів, є законним та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючисьст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», п.12Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди „ Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльностіратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1993 року, ст.ст. 462, 463, 467, 468 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду загальної юрисдикції Араратської та Вайоцдзорської областей РВ №АВД1/1057/02/15 від 25 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 проти ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : для ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що знаходиться під опікою останньої, аліменти у твердій грошовій сумі - 25.000 РВ драм, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2019 року складає 1270,95 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнення з ОСОБА_2 на користь державного бюджету РВ 6000 РВ драм, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2019 року складає 305,02 грн. в якості суми державного мита, направити для примусового виконання.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя Кочко В.К.