ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/6470/18

Головуючий у першій інстанції - Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/416/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_2,

Відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Свобода.ФМ», ОСОБА_3,

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2,

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Свобода.ФМ», ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації (суддя Маслюк Н.В.), ухвалене о 8 год. 17 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 26 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Телерадіокомпанія «Свобода.ФМ», ОСОБА_3 про визнання недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_3 на його інтернет - сторінці у соціальній мережі Facebook ІНФОРМАЦІЯ_1 року: «Держінспектор ОСОБА_5 вважає, що може протиправно, на свій розсуд перевіряти діяльність прибуткових на її думку підприємств, без жодних постанов, направлень, скарг, заяв та й ще у свій робочий час...»; «..потім самовільно всілася на робоче місце менеджера магазину...та почала погрожувати штрафами»; «Мабуть чиновниці часів ОСОБА_6 з чотирма квартирами, гаражем і дачею... не вистачає хабаря на автівку!...Явні ознаки корупційних дій держслужбовця»; зобов'язати ОСОБА_3 спростувати на його інтернет - сторінці у соціальній мережі Facebook вищезазначену інформацію про неї, шляхом опублікування резолютивної частини рішення суду у цій справі, протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням законної сили; визнати недостовірною, та такою, що порушує її честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену ТОВ «Телерадіокомпанія «Свобода.ФМ» в мережі Інтернет на веб-сайті svoboda.fm ІНФОРМАЦІЯ_1 року в публікації під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме: «...один держінспектор звідти вважає, що може на свій розсуд перевіряти діяльність підприємств без жодних постанов, направлень, скарг, заяв та й ще у свій робочий час...»; «...потім зайняла робоче місце менеджера магазину...та почала погрожувати штрафами», «Мабуть чиновниці часів ОСОБА_6 з 4 квартирами, гаражем і дачею не вистачає на авто!... Явні ознаки корупційних дій держслужбовця»; зобов'язати відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «Свобода.ФМ» спростувати на веб-сайті: svoboda.fm вищезазначену інформацію про позивача, шляхом опублікування резолютивної частини рішення суду протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет на веб-сайті svoboda.fm ТОВ «Телерадіокомпанія «Свобода.ФМ» було розміщено публікацію під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій стосовно неї було поширено інформацію, яка не відповідає дійсності, ганьбить її честь та гідність, принижує ділову репутацію. Вказана стаття майже повністю дублює текст, розміщений ОСОБА_3 на його сторінці у соціальній мережі Facebook ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вважає, що процитовані відомості є недостовірною інформацією, розповсюджені невизначеному колу осіб, носять образливий характер та є публічним безпідставним звинуваченням її у вчиненні кримінальних правопорушень. Посилаючись на ст.ст. 297, 299, 277 ЦК України просить задовольнити даний позов.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Свобода.ФМ», ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Рішення суду мотивовано тим, що позивачка не надала суду доказів відносно того, що поширена інформація принижує її честь, гідність та ділову репутацію, позивач є публічною особою, головним спеціалістом відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, отже дійсно межі її допустимої критики є ширшими, ніж приватної особи, вона є відкритою для прискіпливої уваги до кожного її слова чи вчинку з боку громадськості, тому повинна демонструвати більший ступінь терпимості. Крім того, якщо позивач вважав судження, думки відповідача такими, що принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, мала можливість захистити свої права через надане їй законодавством право на відповідь, зокрема передбачене частиною 1 статті 277 ЦК України, а також на власне тлумачення поширеного тексту з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про те, що поширена відповідачами інформація є вираженням суб»єктивної думки і поглядів автора статті є помилковим, оскільки вказане не відповідає дійсності та має стверджувальний характер про вчинення позивачем протиправних дій. Також прозивач вважає, що використання мовного засобу « Мабуть» в даному тексті відноситься ( як припущення) до слів « …не вистачає хабара на автівку!...». Частина тексту стосовно того, що ніби позивач має чотири квартири, гараж і дачу і те, що в її діях, як держслужбовця, вбачаються явні ознаки корупційних дій, носить стверджувальний характер і може бути предметом спростування в судовому порядку, передбаченому ст. 277 ЦК України. Поширення вказаної інформації на думку ОСОБА_7 є приниженням її гідності, ділової репутації, авторитету як службової особи, невірного формування громадської думки та підставою для порушення відносно неї дисциплінарного провадження за місцем роботи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити в силі. ОСОБА_3 вказує, що поширені висловлювання мають оціночні судження та вирази, а тому не підлягають спростуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.

По справі встановлено, що 25.08.2018 року ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали договір купівлі - продажу №1 дивану вартістю 5 200 грн (а.с.58). При цьому на умовах попередньої оплати ОСОБА_8 сплатив 1 000 грн.

Однак, згідно заяви від 27.08.2018 року та розписки ОСОБА_8 вбачається, що вищевказаний договір купівлі - продажу №1 розірвано, а грошові кошти в сумі 1 000 грн повернуто покупцю (а.с.59,60).

В цей же день, 27.08.2018 року, до Управління захисту споживачів звернулася ОСОБА_9, що підтверджується витягом з журналу вхідної кореспонденції (а.с.23).

Відповідно до п.4.7 Положення про відділ контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області відділ відповідно до покладених на нього завдань у сфері здійснення державного нагляду (контролю) зав дотриманням законодавства про захист прав споживачів здійснює моніторинг у порядку, встановленому КМУ, причин і кількості звернень споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, причин і кількості нещасних випадків та випадків заподіяння шкоди здоров'ю людей внаслідок споживання продукції (користування нею) (а.с.26-28).

05 вересня 2018 року головний спеціаліст відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області ОСОБА_2 - позивач по справі, проводила моніторинг (дослідження ринку споживчих товарів) суб'єктів господарювання ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_11, що підтверджується копією витягу журналу обліку робочого часу (а.с.24-25) та службовою запискою ОСОБА_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.29).

Із фотокарток роздрукованих з відео вбачається, як до приміщення магазину увійшла ОСОБА_2, в подальшому присіла на службове місце працівника магазину (а.с.20-21,61-а).

У подальшому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook розмістив пост, в якому міститься інформація, яку просить визнати позивач недостовірною, наступного змісту: «Держінспектор ОСОБА_5 вважає, що може протиправно, на свій розсуд перевіряти діяльність прибуткових на її думку підприємств, без жодних постанов, направлень, скарг, заяв та й ще у свій робочий час...»; «..потім самовільно всілася на робоче місце менеджера магазину...та почала погрожувати штрафами»; «Мабуть чиновниці часів ОСОБА_6 з чотирма квартирами, гаражем і дачею... не вистачає хабаря на автівку!...Явні ознаки корупційних дій держслужбовця» (а.с.20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет на веб-сайті svoboda.fm ТОВ «Телерадіокомпанія «Свобода.ФМ» було розміщено публікацію під назвою: «А ми до вас з фейковою перевірочною!» (а.с.21). Стаття майже повністю дублює текст, розміщений ОСОБА_3 на його сторінці у соціальній мережі Facebook ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.20). У змісті статті автор посилається на пост ОСОБА_3.

У подальшому ОСОБА_3 звертався до Національного антикорупційного бюро України з заявою №11 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року про проведення розслідування щодо неправомірних дій 05.09.2018 року головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області ОСОБА_2 (а.с.51).

З такою ж вимогою відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року звертався до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (а.с.56) та до Чернігівської міської прокуратури (а.с.56).

Відповідно до декларації за звітний період 2017 року ОСОБА_2 має у власності 1/4 частку квартири та гараж (а.с.30-35).

Відповідно повідомлення Управління захисту економіки в Чернігівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 25.10.2018 року щодо результатів розгляду скарги ФОП ОСОБА_3 було встановлено, про відсутність в діях позивача ознак складу адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена ст.ст. 172-4 - 172-7 КУпАП (а.с.78).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта інформаційної діяльності видом діяльності ТОВ «Телерадіокомпанія «Свобода.ФМ» є телерадіоорганізація (а.с.109).

Згідно з частиною першою статті 28, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Статтею 297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно з частинами першою, другою статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що поширені щодо позивача висловлювання не містять фактичних даних щодо певних подій, а є реалізацією права відповідачів на вільне висловлювання своїх поглядів і є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню.

При цьому враховано, що ОСОБА_2 працює на посаді головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Головного управління Держпродспоживслужби і розміщені публікації на веб-сайті svoboda.fm ТОВ «Телерадіокомпанія «Свобода.ФМ» під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_2» та текст, розміщений ОСОБА_3 на його сторінці у соціальній мережі Facebook ІНФОРМАЦІЯ_1 року пов»язані із виконанням службових повноважень позивачки. Вказані обставини пояснюють вираження суб»єктивної думки і поглядів автора, його критики стосовно дій публічної особи. Невідповідність інформації про майновий стан позивача, а саме інформація про наявність чотирьох квартир викликана невірним сприйняттям інформації зазначеної в декларації де частки квартири було сприйнято, як окреме нерухоме майно. Крім цього, сумніви та негативні погляди на дії ОСОБА_2 стосовно виконання нею службових повноважень, були обумовлені недостатньою проінформованістю стосовно законності дій позивача.

Суд першої інстанції, з дотриманням вимог статей 263, 367, 375 ЦПК України надав належну оцінку кожному висловлюванню окремо, про спростування яких просила позивачка та дійшов обґрунтованого висновку про те, що поширена відносно позивача інформація є оціночним судженням, а не фактичним твердженням.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростували.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: