Справа № 641/7098/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (м. Харків вул. Чернишевська,55) про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав з підстав невиконання батьківських обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, від шлюбу мають двох дітей. Шлюб було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова 20.06.2018року. Відповідач не надає дітям матеріальної допомоги, не цікавиться дітьми, не піклується ними. У зв`язку з цим позивач звернулась до суд з дійсним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом відповідно до положень ЦПК України, причини неявки суду не відомі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала письмові пояснення, в яких зазначає, що просить справу слухати без участі представника третьої особи, також наданий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав.

Позивач та відповідач переували у шлюіб, шлюб розірваний заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.06.2018року.

Від шлюбу сторони мають дітей- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Діти мешкають разом з позивачем, що відповідачем не спростовано.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини - п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків.

Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Згідно висновку департаменту служб у справах дітей про позбавлення батьківських прав визнано доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно його дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами.

Згідно ч.1,ч. 2. ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом враховано, що висновок було складено без участі батька, на підставі пояснень матері та довідок з поліклініки та школи.

Однак, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу.

Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем в якості доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків надано: довідку КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №1», згідно якої діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на обліку в поліклініці, однак батько ОСОБА_2 поліклініку не відвідує; довідку з ЗОШ №78, в якій навчаються діти та згідно якої протягом навчального року батько ОСОБА_2 в школі не з`являвся, не спілкувався з вчителями відносно питань виховання дітей, батьківські збори не відвідував. Також в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Однак, на думку суду, той факт, що батько не відвідує батьківськи збори. Не спілкується з вчителіми та не відвідує з дітьми лікаря не свідчить про ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування ними своїми обов`язками та не може свідчити про відсутність інтересу батька до виховання дитини.

Також судом не приймаються свідчення допитаних свідків оскільки їх свідчення не підтверджуються жодним доказом та фактично свідки повідомили лише, що не бачили ОСОБА_2 , а інші відомості щодо його участі у вихованні дітей свідкам відомі зі слів позивача.

Окрім того, матеріали справи не містять негативної характеристики відповідача, докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тобто, в порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Безсумнівних доказів які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками суду не надано, внаслідок чого суд не вбачає підстав для застосування крайнього заходу та позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (м. Харків вул. Чернишевська,55) про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 24.10.2019року.

Суддя Бородіна Н.М.