Провадження № 2/317/214/2019
Справа № 317/3469/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазов Р.В.

при секретарі Герман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.06.2014 р. у розмірі 11983,88 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.06.2014 р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.

Зазначає, що позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 02.10.2018 р. має заборгованість у сумі 11983,88 грн., яка складається з наступного: 2899,360 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 8149,29 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 546,85 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача у судове засідання не зявився, 20.02.2019 р. надав до суду уточнену позовну заяву відповідно до якої збільшив розмір позовних вимог, а саме: просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, станом на 06.02.2019 р. у розмірі 16507,75 грн., з якої: 35,94 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3993,65 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9915,89 грн. пеня за прострочене зобовязання; 1300,00 грн. заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 762,27 грн. штраф (процентна складова).

Крім того у позові просить розглядати справу за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками). Про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що розгляд справи відбувається у спрощеному провадженні, вже відбулось, суд не приймає до розгляду уточнену позовну заяву позивача, відповідно до якої останнім було збільшено позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 р. № 519 змінено тип та найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», проведено державну реєстрацію вказаних змін.

02.06.2014 р. між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. При отриманні кредитної картки відповідачка надала згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачка ознайомлена у письмовому вигляді та зобовязалася регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.ргіvаtbаnk.uа., що підтверджується її особистим підписом у заяві /а.с.7/.

Посилаючись на зазначену заяву відповідача та Умови та правила надання банківських послуг банк стверджує, що надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, однак з вказаної заяви відповідача не вбачається сума кредитного ліміту встановленого на кредитну картку та взагалі на можливо встановити на отримання якої саме картки (Карта «Универсальная» Карта класса Gold, Идентификация с паспортом, Карта для выплат, Премиальная карта) відповідач ОСОБА_1 надавала вказану заяву.

До матеріалів справи додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», однак з вказаного документу не встановлено які саме умови (процентна ставка, пільговий період, обовязків щомісячний платіж, пеня, інше) розповсюджуються на кредитну карту видану відповідачу /а.с. 8/

Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики.

Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідач ОСОБА_1 дійсно отримала кредитний ліміт в розмірі 2000 грн., та скористалась ним, шляхом використання кредитних грошових коштів.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

З позовної заяви, а також розрахунку заборгованості станом на 02.10.2018 року, який долучено до позовної заяви, вбачається, що відповідачка має заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 2899,30 грн., нарахованої пені в розмірі 8149,29 грн., а також штрафів в розмірі 1046,85 грн.

Однак, з позовної заяви та з вказаних вище розрахунків, на які посилається позивач в якості обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості, вбачається, що у відповідачки відсутня заборгованість за тілом кредиту.

Розглядаючи вказаний розрахунок на предмет обґрунтованості та відповідності умовам кредитного договору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на вище викладене вбачається, що основна сума боргу сплачується в останню чергу після зарахування процентів і неустойки.

Таким чином, з позовної заяви та наданих в обґрунтування доказів, неможливо перевірити на яку суму відповідачу нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 2899,30 грн., пеню в розмірі 8149,29 грн., а також штрафи в розмірі 500 грн. та 546,85 грн., за відсутності заборгованості за тілом кредиту (основної заборгованості).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості фактично містить лише певні показники, але не наданий алгоритм (формула), за яким можливо встановити, як з наведених показників утворився результат (відсотки; з яких сум розраховані пеня, штрафи тощо; за який період). А тому, наданий розрахунок не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, які закріплені в ст.ст. 77-79 ЦПК України, у зв'язку з чим судом відхиляється.

Згідно з ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено наявності заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 11983 грн. 88 коп., а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не відшкодуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 18, 141, 247, 258, 264-265, 274, 352-356 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 527, 530 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул.. Грушевського, б. 1Д, ) до ОСОБА_1 (70451, Запорізька область, Запорізький район, с. Петропавлівка, вул.. Ставкова, б. 4, паспорт СА № 818886 виданий 19.08.1998 р. Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України

Суддя Р.В. Мінгазов