ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 343/2372/16-ц

провадження № 61-33531 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Витвицька сільська рада,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2017 року в складі колегії суддів Ясеновенко Л. Є., Бойчука І. В., Васильковського В. М,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила скасувати рішення Витвицької сільської ради від 21 липня 2016 року № 104-7/2016 про затвердження акту земельної комісії та зобов`язання ОСОБА_1 звільнити дорогу громадського користування, оскільки таке рішення порушує її особисте майнове право на земельну ділянку, яка перебуває у власності позивача.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Витвицької сільської ради від 17 січня 2012 року № 215-11/2012 їй передано у власність земельну ділянку площею 0,1492 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

На вказаній земельній ділянці ОСОБА_1 розмістила гойдалку, насип із каміння-шутру та частину кам`яного паркану.

Рішення Витвицької сільської ради про зобов`язання позивача усунути перешкоди з дороги громадського користування, а саме забрати гойдалку, насип із каміння-шутру та частину кам`яного паркану, порушує її право на користування вказаною земельною ділянкою, тому позивач просить скасувати його.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року позов задоволено, скасовано рішення Витвицької сільської ради від 21 липня 2016 року № 104-7/2016 про затвердження акту земельної комісії та зобов`язання ОСОБА_1 звільнити дорогу громадського користування.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивач встановила гойдалку, насип із каміння-шутру та частину кам`яного паркану на земельній ділянці, яка їй передана у власність, тому Витвицька сільська рада перевищила свої повноваження, приймаючи відповідне рішення.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2017 року апеляційну скаргу Витвицької сільської ради задоволено, рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 рокускасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування рішення сільської ради від 21 липня 2016 року.

Апеляційний суд виходив із того, що позивач при встановленні гойдалки, насипу із каміння-шутру та частини кам`яного парканувийшла за межі наданої їй у власність земельної ділянки, чим створила перешкоди на дорозі громадського користування.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

19 вересня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на дану касаційну скаргу від Витвицького сільського голови Шикора М. Я., в якому представник відповідача просив суд відхилити касаційну скаргу та залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Витвицької сільської ради від 14 лютого 1997 року ОСОБА_1 передано у приватну власність 0,09 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, яка попередньо була в її користуванні.

Рішенням Витвицької сільської ради від 17 січня 2012 року внесено зміни до рішення сільської ради від 14 лютого 1997 року, відповідно до яких ОСОБА_1 передано земельну ділянку площею 0,1492 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Також апеляційний суд встановив, що між земельною ділянкою ОСОБА_1 та земельною ділянкою ОСОБА_2 знаходиться дорога загального користування.

13 липня 2016 року комісією у складі сільського голови села Витвиця, спеціаліста по землеупорядкуванню, голови земельної комісії Витвицької сільської ради, головного спеціаліста юрисконсульта відділу Держгеокадастру у Долинському районі складено акт, яким встановлено, що ОСОБА_1 . встановила на частині дороги загального користування гойдалку, насип з каміння-шутру, кам`яного паркану.

Рішенням Витвицької сільської ради від 21 липня 2016 року затверджено акт та зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди з дороги громадського користування, а саме забрати гойдалку, насип з каміння- шутру, частину кам`яного паркану в місячний термін.

Площа земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_1 , без врахування дороги загального користування, становить 0,1638 га замість 0,1492 га, переданої їй у власність рішенням сільської ради від 17 січня 2012 року.

Згідно акту Витвицької сільської ради від 24 лютого 2017 року комісія з питань інвестиції, будівництва, відносин та охорони природи рекомендувала зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно захоплену ділянку дороги.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до пунктів «а», «є», «й» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить: розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, вирішення земельних спорів.

Відповідно до частини 3 статті 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до статей 152, 153 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним кодексом та іншими Законами України. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосуванням інших, передбачених Законом, способів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги» основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування в частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів мають право вимагати від учасників дорожнього руху виконання вимог нормативно-правових актів України, що регулюють функціонування вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, у тому числі забезпечення їх належного санітарного стану.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що рішення Витвицької сільської ради, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди з дороги громадського користування, порушує її право на користування земельної ділянкою, яка належить їй на праві власності.

Разом з тим апеляційний суд обґгрунтовано встановив на підставі доказів, які були надані сторонами у справі, що гойдалка, насип з каміння-шутру та кам`яний паркан встановлені поза межами земельної ділянки, яка передана Витвицькою сільською радою у власність позивачу, а саме на дорозі загального користування.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд не належно встановив обставини справи та не врахував доказів, які надала позивач, однак переоцінка встановлених судами обставин відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук