Справа № 203/3264/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2019 року року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Берелет В.В.

секретаря: Кирсань Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Кринички цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 16 жовтня 1979 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Спочатку шлюбні відносини між ними були добрими, але згодом в їхній сім`ї почали виникати часті сварки та непорозуміння. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство разом не ведеться з 2001 року, вони проживають окремо. Відповідач з 2000 року виїхав за кордон і залишився там проживати. Збереження шлюбу на теперішній час суперечить інтересам позивачки, вважає, що поновлення шлюбних відносин у подальшому неможливо, тому просить розірвати шлюб.

Відповідач згідно заяви просить розглянути справу за його відсутності; у своїй заяві зазначає, що спільно з позивачкою не проживають більше 10 років, просить розірвати шлюб.

Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлено, 16 жовтня 1979 року сторони одружилися, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , Будинок реєстрації актів цивільного стану м.Ош Киргизька ССР. Сторони не проживають разом, заходів до поновлення сім`ї не вживають. Позивачка вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним. Відповідач також просить розірвати шлюб.При таких обставинах суд дійшов висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з вимогами ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Виходячи з вище викладеного, те, що сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, не примирилися, тому суд дійшов висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 16 жовтня 1979 року відділом реєстрації актів цивільного стану м.Ош Киргизька ССР між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін « ОСОБА_3 ».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Суддя: В. В. Берелет

р