Дата документу 23.10.2019 Справа № 336/2056/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/2056/19 Головуючий у 1 інстанції Жупанова І.Б.
Провадження № 22-ц/807/3139/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Крилової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2019 року про закриття провадження у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості та зобов`язання повернути майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості та зобов`язання повернути майно.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Запоріжжя від 13 травня 2019 року провадження у справі відкрито.

У липні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2019 року закрито провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості та зобов`язання повернути майно.

Відмовлено у відкритті провадження за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду в частині закриття провадження за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості та зобов`язання повернути майно, ФОП ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу про закриття провадження скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір у вказаній справі виник при виконанні договору оренди, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ФОП Мясоєдовою ОСОБА_5 18.07.2012 року, умови якого в подальшому змінювались, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересіву будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Судом встановлено, що позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 пов`язані з укладеним 18.07.2012 року між сторонами - ФОП Максимчук ОСОБА_6 та ФОП Мясоєдовою О ОСОБА_7 договором оренди № 18/07-12. Орендодавцем з 01.01.2018 року є ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами ч.1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього кодексу, зокрема, фізичні особи, які не є підприємцями. Винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, визначені у статті 20 цього кодексу.

Положеннями ч.1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З огляду на приписи частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4 і 45 цього кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (пункт 4.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Згідно ст.. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ч.1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього кодексу.

Зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням (частина перша статті 173 ГК України).

Судом першої інстанції встановлено, що спір у вказаній справі виник при виконанні договору оренди, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ФОП Мясоєдовою ОСОБА_8 . 18.07.2012 року.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, 13.08.2018 року було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 за № 0022183 на підставі власного рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Отже, з 15 грудня 2017 року, що є датою набрання чинності ГПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, яку раніше здійснювала зазначена фізична особа, зареєстрована підприємцем (п. 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (п. 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

З огляду на те, що спірні правовідносини виникли щодо виконання фізичною особою-підприємцем умов господарського договору, зобов`язання за яким у відповідачки з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про належність спору до юрисдикції господарського суду.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду висловленій в постанові від 04 вересня 2019 року у цивільній справі №640/16902/18.

Враховуючи викладене, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції в силу п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України обґрунтовано закрив провадження у справі.

В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2019 року про закриття провадження у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді: