Провадження № 2/537/562/2019
Справа № 537/1084/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Фадєєвої С.О.,

за участі секретаря судових засідань - Герасименко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 20.05.2014 в сумі 56081 грн. 05 коп. та судовий збір в розмірі 1921 грн.

На обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.05.2014 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання даного Договору є прямою безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до умов та правил надання банківських послуг. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, що укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 28.02.2019 за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 56081 грн. 05 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 28190 грн. 99 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 8488 грн. 90 коп., нарахованої пені за прострочене зобов`язання в сумі 16254 грн. 44 коп., штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 2646 грн. 72 коп. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідачем ОСОБА_1 надано суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що кредитний договір між ним та банком не укладався. 22.05.2014 він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н для відкриття поточного рахунку, який був необхідний для власних потреб. Представник банку повідомив йому, що для відкриття рахунку йому слід підписати заяву про відкриття рахунку від свого імені та заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, оскільки в них містяться умови обслуговування цього рахунку. Таким чином, як вказує відповідач, 22.05.2014 на підстав підписаних ним заяв було відкрито поточний рахунок та роз`яснено йому, що він може ним користуватися для розрахунків. Про отримання кредиту на будь яких умовах чи встановлення кредитного ліміту для щойно відкритого рахунку не йшлося ні в підписаній ним заяві про відкриття рахунку, ні в заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Вказав на те, що в підписаних ним заявах взагалі не згадуються терміни «кредит» чи «кредитний ліміт». Відкритий поточний рахунок використовувався ним виключно для розрахунків. Зазначив, що підписання заяв про відкриття рахунку та приєднання до Умов і правил надання банківських послуг без досягнення згоди сторін щодо істотних умов кредитного договору та навіть без попередження його укладення, не може свідчити про існування будь яких кредитних відносин та зобов`язань між ним та банком. Вказав, що за вказаним у позові посиланням в мережі Інтернет на сайті Приватбанк містяться викладені на 715 арк. «Умови та правила надання банківських послуг», які щомісячно змінюються і витяг з зазначених Умов, наданий позивачем в редакції без зазначення дати, станом на яку вони чинні, що не є належним і допустимим доказом. Окрім того, вважає, що позивачем безпідставно нараховані штрафні санкції. Вказав, що кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. На підтвердження повідомлення про зміну відсоткової ставки за користування кредитом банком не було подано жодного належного та допустимого повідомлення відповідача про зміну ставки, підстави для її зміни. Тому вважає, що розрахунок заборгованості із вказівкою на таку ставку, здійснений банком всупереч Умов і правил, на які він сам посилається, та вимог законодавства і не може бути прийнятий до уваги, суперечить іншим наданим самим позивачем документам, тому не є належним та допустимим доказом. Отже, за недоведеності укладення кредитного договору та відсутності кредитних зобов`язань, ненаданні банком належних та допустимих доказів на обґрунтування його позовних вимог, вважає позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» такими, що не підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь на відзив, в якому банк зазначив, що при укладенні договору сторонам були обговорені всі істотні підстави. Посилання відповідача на не укладення з банком кредитного договору є безпідставними та спростовуються документами, долученими до позовної заяви. Вважає, що при укладенні договору були дотриманні всі вимоги, передбачені законодавством. Заперечення, викладені відповідачем у відзиві, є безпідставними. З урахуванням викладеного, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк»» свого представника в судове засідання не направив, на адресу суду надійшло клопотання за підписом представника банку Кіріченка В.М., згідно якого останній позовні вимоги банку підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги банку не визнає, просив відмовити в задоволенні позову банку та розгляд справи проводити у його відсутність.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 20.05.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк». Згідно із вказаною анкетою-заявою ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг; він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами; зобов`язавався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

До договору банк надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 28.02.2019 складає 56081 грн. 05 коп., з яких 28190 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 8488 грн. 90 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 16254 грн. 44 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2646 грн. 72 коп. штраф (процентна складова).

У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника , відповідача у справі, процентна ставка не зазначена. Окрім того, у вказаній заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, які надані позивачем в обґрунтування позовних вимог, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.05.2014 шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 03 липня 2019 року № 14-131цс19.

Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг взагалі не містить будь-яких даних про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору між сторонами на умовах, що вказані банком у позовній заяві.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують розмір наданого відповідачу кредиту, встановлення кредитного ліміту, тому, відповідно, перевірити правильність розміру нарахованих суми боргу, пені та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. Таким чином, доводи позивача щодо тіла кредиту, нарахованих сум не підтверджені належними доказами.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 81, 89, 263, 265, ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення п итання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення виготовлено 25 жовтня 2019 року