Справа № 346/1003/19
Провадження № 2-о/346/83/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: судді -Веселова В.М.

секретаря -Максим"юк М.А.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Нижньовербізька сільська рада об'єднаної територіальної громади, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, звернувшись в суд із даною заявою, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_2 і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, укладеним в його користь. На день смерті ОСОБА_2 їй на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Хоч він і прийняв спадщину, однак, з причин розбіжності у написанні імені та по батькові спадкодавця у її свідоцтві про смерть, у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок та у складеному нею заповіті державний нотаріус не вправі видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, про що надала заявнику письмові роз'яснення. Так, у свідоцтві про смерть спадкодавця вказано її ім'я «ОСОБА_2», по батькові « ОСОБА_2», а в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок вказано її по батькові «ОСОБА_2», у складеному нею заповіті її ім'я «ОСОБА_2». Внести виправлення у вказані правовстановлюючі документи вже неможливо, оскільки спадкодавець помер. Просить суд, в зв'язку з виниклими обставинами, встановити факт належності ОСОБА_2 свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, а також, що ОСОБА_2 19 вересня 1988 року був складений заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради за реєстровим № 13, яким вона все належне майно, заповіла йому, ОСОБА_1.

Заявник в судове засідання подав письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутності.

Представник заінтересованої особи Нижньовербізької сільської ради в судове засідання подав до суду заяву, згідно якої проти задоволення заяви не заперечує, справу просить розглянути без його участі згідно чинного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали справи, розглянувши заяви ОСОБА_1 та представника заінтересованої особи, яка не заперечує проти даних викладених в заяві, суд приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_2 актовий запис № 34 від ІНФОРМАЦІЯ_6, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17 листопада 1931 року зареєструвала шлюб у церкві с. Сопів Коломийського повіту ( нині Коломийського району) , актовий запис № 8, про що свідчить копія архівної довідки № К-1647(Ц)/06-06 , виданої Державним архівом Івано-Франківської області (а.с. 10).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 2 від 11.12.2018 року ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_4, її батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 11).

Судом встановлено, що бабусі заявника ОСОБА_2 на праві власності належав житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, про що їй Коломийською районною радою 13.07.1990 року видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 153 від 11.07.1990 року (а.с.7). Однак, в свідоцтві на право особистої власності допущено помилку в написанні по батькові власника, а саме записано як «ОСОБА_2», що не збігається з по батькові, зазначеним в свідоцтві про її смерть - «ОСОБА_2».

За життя 19.09.1988 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому с. Нижній Вербіж, зареєстрований в реєстрі за № 13, згідно якого все своє майно, де б воно не було, що належить її за законом на день смерті, і з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1, тобто заявнику (а.с.8). Однак, в заповіті також допущено помилку в написанні імені заповідача «ОСОБА_2» замість правильного «ОСОБА_2».

10.09.1993 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 актовий запис № 21 (а.с.5).

Неправильність написання імені заповідача у вказаному заповіті, як вказав заявник в своїй заяві, виникла у зв'язку з тим, що в церковних книгах по с. Сопів в записах про народження та про шлюб спадкодавця від ІНФОРМАЦІЯ_6 та від 17.11.1931 року її ім'я було записане «ОСОБА_2 що стверджується свідоцтвом про народження та архівною довідкою від 10.12.2018 року Державного архіву Івано-Франківської області. На підставі цих записів 09.12.1966 року їй було видано повторно свідоцтво про народження та паспорт громадянина УРСР, на підставі якого і був посвідчений складений нею вказаний заповіт, в якому зазначено ім'я «ОСОБА_2». Пізніше було з'ясовано, що в українській мові правильно слід писати ім'я "ОСОБА_2», а не «ОСОБА_2», тому в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок, яке видано 13.07.1990 року, вказано ім'я "ОСОБА_2», яке також було записано у виданому їй паспорті громадянина України і відповідно воно вказане у свідоцтві про її смерть.

Згідно із довідкою Нижньовербізької сільської ради ОТГ № 195 від 28.02.2019 року ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 належав житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 До дня смерті ОСОБА_2 в спадкому будинку були зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, власник; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, онук; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, правнучка; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, дружина онука. Заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчувався виконкомом Нижньовербізької сільської ради 19.09.1988 року за реєстром № 13, не змінювався і не скасовувався (а.с. 12).

Згідно листа державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Мануляк І.В. від 23.02.2019 року № 150/01-14, ОСОБА_1 роз'яснено, що йому необхідно встановити факт, що має юридичне значення - належності свідоцтва про право власності спадкодавцю, оскільки в останньому власником вказана ОСОБА_2 а в свідоцтві про смерть - ОСОБА_2 (а.с. 6).

Таким чином, у зв'язку з розбіжностями в написанні імені та по батькові бабусі заявника в правовстановлюючих документах, ОСОБА_1 не може оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом після її смерті, а тому змушений звернутися до суду.

Згідно з вимогами ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.

Відповідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки.

За таких обставин, суд вважає, що зазначені факти знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, слід задовольнити.

На підставі наведеного, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року, керуючись ст.ст. 197-200,206,247 ч.2, 263,264,265,268,293-315 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1, яке видане 13 липня 1990 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 153 від 11 липня 1990 року на ім'я «ОСОБА_2».

Встановити факт, що ОСОБА_2 19 вересня 1988 року був складений заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради за реєстровим № 13, яким вона все належне їй майно, заповіла ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 березня 2019 року.

Суддя Веселов В. М.