Справа № 214/7078/18
2/214/719/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу № 214/7078/18 за позовною заявою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання однією сімєю , -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання однією сімєю.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 листопада 1979 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб. Після одруження подружжя проживали разом, вели спільне сумісне господарство. На праві приватної спільної сумісної власності їм належала квартира за адресою: вул. Кузнєцова , 6/17 у місті Кривому Розі. З часом в їхньому сімейному житті виникли обставини, в результаті яких вони були змушені розірвати шлюб, однак за взаємною згодою, продовжували вести спільне сумісне господарство, підтримували фактичні шлюбні відносини та проживали однією сімєю.

18 квітня 2016 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлю укладений між ОСОБА_3О та ОСОБА_5 було розірвано. Але фактично вони продовжували проживати разом, бути єдиною сімєю, мали спільний бюджет, вважали себе подружжям. Розірвання шлюбу вважали формальним з огляду на те, що його причиною стало отримання ОСОБА_3 у спадщину нерухомого майна, а саме квартиру яку вона успадкувала після смерті батьків, де їй особисто належала частка у розмірі 3/10, на праві спільної часткової разом з братом і сестрою. У подальшому позивач мала намір викупити частки, що належали її рідним та переоформити на своє імя право власності на всю квартиру та особисто і самостійно розпоряджатись належним їй спадковим майном. Крім того. Позивач тяжко хворіла та в звязку з виниклим ускладненням після операції, їй була рекомендована хода з додатковою опорою, з обмеженням фізичного навантаження, тому після проведення ОСОБА_3 була змушене тривалий час проживати в будинку де є ліфт, тобто в квартирі, що належала їй на праві спільної часткової власності, за адресою: проспект 200 річчя ОСОБА_6, буд. 13/25. У весь цей час ОСОБА_5М знаходився поруч з нею, допомагав у господарстві, вони продовжували жити разом та підтримували фактичні шлюбні відносини, сумісно сплачували комунальні послуги, піклувались одне про одного.

19 березня 2017 року ОСОБА_5 раптово помер. Оскільки, на момент смерті він знаходився у квартирі, що належала подружжю, де вони постійно проживали, про його смерть ніхто не повідомив. Про його смерть позивачу стало відомо від сусідів через декілька днів після поховання.

18.09.2018 року постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, у зв'язку з неможливістю підтвердження факту родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. Крім того, для прийняття спадщини після померлого спадкодавця ОСОБА_5М до приватного нотаріуса звернувся двоюрідний племінник ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_5 був її рідним дядьком. Він мешкав за адресою: вул. Кузнєцова, 6/17. м. Кривий Ріг. У 2010 році вона приїздила до нього в гості, щоб запросити його та ОСОБА_3 на весілля. Свідок стверджує, що коли вона зайшла до хати то позивача вдома не застала. В будинку було не прибрано. Коли вона запита у Слави, де ОСОБА_9, то він пояснив, що вони розлучились. В 2015 році вона разом з сином ОСОБА_4 приїжджала до ОСОБА_5М, оскільки останній пообіцяв подарувати Іванові свою машину. Однак, не змогли найти документи на машину. Також, свідок зазначає, що коли її дядько ОСОБА_5 в літку 2016 року приїхав до неї в гості, в село Андріївка, то останній їй розповідав, що живе сам. У 2017 році вона намагалась звязатися по телефону з ОСОБА_5, проте останній не відповідав. Потім, через деякий час, їй зателефонували з лікарні та повідомили, що ОСОБА_5 помер. Вона забрала його з лікарні та поховала. ОСОБА_3О на похоронах не було. Свідок вказала, що ОСОБА_3 про смерть ОСОБА_5 вона не повідомляла.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснила, що вони з ОСОБА_3 сусіди, вони проживають в одному підїзді будинку. ОСОБА_3 проживає в квартирі батьків. ОСОБА_5 вона знає як чоловіка ОСОБА_3 оскільки останні проживали разом. ОСОБА_3 вона знає з 1984 року. Остання проживала разом з ОСОБА_5, проте з якого часу не памятає. ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком періодично мешкали в квартирі розташованій на мікрорайоні Юність. Відносини у них дружні, вона з ОСОБА_3 товаришує й до сих пір. 22 грудня 2016 року ОСОБА_3 зробили операцію на колінних суглобах в м. Дніпро. З того часу, остання почала мешкати в квартирі матері, оскільки за адресою, де вона раніше проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 в будинку не було ліфту, а за станом свого здоров'я остання не могла вільно рухатись та підійматись на пятий поверх. ОСОБА_5 постійно приходив до позивачки, доглядав її, купував ліки та продукти. Хото займався похованням ОСОБА_5 свідку не відомо.

Допитана в судовому засадні в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що вона з позивачем сусіді. Вона мешкає за адресою: вул. Кузнєцова, 6/11. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_12 проживає приблизно з 1984 року. Свідок зазначає, що ОСОБА_3 в 2016 році було зроблено операцію на суглобах в м. Дніпро. Людмила проживала на пятому поверсі пятиповерхового будинку, в даному будинку був відсутній ліфт. Після операції ОСОБА_3 не могла вільно рухатись і підійматися самостійно на пятий поверх, тому була вимушене переїхати до квартири своєї матері. ОСОБА_5 постійно приходив до ОСОБА_3 допомагав їй, купував їжу та ліки. ОСОБА_5 піклувався про ОСОБА_3, оскільки остання самостійно не пересувалась.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, за таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 111450 27 листопада 1979 рок ОСОБА_5 уклав шлюб ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1309 ( а.с. 5).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 квітня 2016 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_3О та ОСОБА_5 розірвано( а.с.6).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 781222 ОСОБА_5 помер 19 березня 2017 року ( а.с. 54).

Відповідно до архівної справи, станом на 31.12.2012 року, частка квартири, розташованої в місті Кривому Розі, вул. Кузнєцова, 6/17, зареєстрована на праві спільної сумісної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 23 ПВ 31-31 на імя ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності № 1, виданого 20.01.1995 року відкритим акціонерним товариством «Інгулецька» спецекскавація», згідно з розпорядженням № 31 від 27.12.1994 року ( а.с.12).

12 червня 2017 року з заявою до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_13 звернувся ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини після смерті свого діда ОСОБА_5 ( а.с.48 зворот)

12 червня 2017 року до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_13 звернулась ОСОБА_8 з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті свого дядька ОСОБА_5 ( а.с. 57).

В свою чергу, ОСОБА_3 також звернулась з заявою до приватного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ( 68 зворот).

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями ч.ч.1, 2ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч.1ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

За приписами ч.2ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Положення частини 2ст.3 СК України, згідно з яким подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються лише офіційно зареєстрованих шлюбів.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім'ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв'язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім'ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв'язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Відповідно до п.5 ч.1ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 27.11.1979 року по 18.04.2016 року. Підставою для розірвання шлюбу стало питання про отримання ОСОБА_3 спадкового майна, яким остання хотіла розпоряджатись одноособово. Також, встановлено, що після розірвання шлюбу позивач продовжувала проживати однією сімєю з померлим ОСОБА_5 за адресою вул. Кузнєцова , 6/17 у місті Кривому Розі. Однак, 24 грудня 2016 року ОСОБА_3 була прооперована ( тотальне єндопротезування правого колінного суглобу) . В звязку з ускладненнями, які виникли після операції позивач не могла вільно пересуватись. В будинку, де вона мешкала разом зі свої чоловіком ОСОБА_5, не було ліфту, а за станом свого здоров'я позивач не могла самостійно підійматись на пятий поверх до своєї квартири. В звязку з цим, ОСОБА_14 була вимушена переїхати жити до квартири своєї матері. Проте її покійний чоловік ОСОБА_5 постійно відвідував її, доглядав за нею та купував ліки. Вони вважали себе однією сімєю, оскільки вели спільний бюджет та господарство.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, будучи під присягою, кожен окремо пояснив, що ОСОБА_5 постійно приходив до ОСОБА_3, доглядав за нею, оскільки вона після операції не могла себе самостійно обслуговувати. Свідки також зазначили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вважали себе чоловіком і дружиною та вели спільне господарства. Єдиною підставою для переїзду ОСОБА_14 до квартири своєї матері був стан здоров'я останньої, а саме відсутність можливості без сторонньої допомоги підійматись по сходинкам на пятий поверх.

Покази свідка ОСОБА_8 суд оцінює критично, так як вона є матір'ю відповідача та може переоцінювати фактичні обставини справи. Крім того, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_8 вона мешкала в селі Андріївка, тобто поза межами міста ОСОБА_6, а з дядьком ОСОБА_5 спілкувалась дуже ріко ( 2010 році, 2013 році. 2015 році). Твердження свідка, що в 2016 році влітку, коли ОСОБА_5 гостив у неї і пояснював, що живе сам, спростовуються встановленими в судовому засіданні обставинами справи та показами свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11. Показання свідка ОСОБА_8 не можуть слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки не спростовують відносини позивача з ОСОБА_5 до смерті останнього, а самеведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Також судом взято до уваги, наявність рішення Саксаганського районного м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року, яким встановлено що ОСОБА_14 24 грудня 2016 року була прооперована та деякий час не могла пересуватись.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливим позовні вимоги ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сімєю задовольнити.

Крім того, відповідно до положень ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн.

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання однією сім?єю задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 27 листопада 1979 року по 19 березня 2017 року.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 704 ( сімсот чотири) грн. 80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.03.2019 року.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя А.В. Ткаченко