Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 360/1150/16-ц

провадження № 61-17119св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року у складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Верланова С. М., Іванової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 рокуОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є спадкоємцем після смерті її батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказала, що, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову, оскільки спадкові права її батька були порушені після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері ОСОБА_6 у спадкуванні 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що, приймаючи спадщину після смерті ОСОБА_6 , інші спадкоємці - ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , який відмовився від спадщини на користь ОСОБА_2 , навмисно не повідомили нотаріальну контору про існування ще одного спадкоємця - ОСОБА_5 , що призвело до порушення її прав, як спадкоємця після смерті батька.

З урахуванням викладених обставин, позивач просила суд визнати за нею як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_2 ; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, на квартиру АДРЕСА_1 , видане 15 жовтня 2005 року ОСОБА_2 Бородянською районною державною нотаріальною конторою, шляхом скасування права власності на 1/6 частину вказаної квартири на ім`я ОСОБА_2 ; визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , право власності на 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_2 .

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 15 жовтня 2005 року Бородянською районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 , на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом скасування його права власності на 1/6 частину вказаної квартири.

Визнано за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що батько позивача ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину за заповітом після смерті в 1994 році ОСОБА_10 , внаслідок чого став власником 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_2 власником іншої 1/2 частини стала ОСОБА_6 ), а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину у вигляді 1/4 частини вказаного домоволодіння та 1/6 частини належної їй квартири, і ІНФОРМАЦІЯ_1 помер не встигнувши оформити своїх спадкових прав.

Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Бородянська районна державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_10 . Крім того, позивачем не доведено факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті її матері ОСОБА_10 . Також позивачем не доведено факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_6 , шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У квітні 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від ОСОБА_1надійшла касаційна скарга на рішення Апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалене рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

06 червня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

За життя ОСОБА_10 склала заповіт, яким заповіла все своє майно в рівних долях ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією заповіту.

До спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_10 , входить об`єкт нерухомого майна - домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належало померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26 червня 1987 року виконкомом Микулицької сільської ради.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належним чином спадщину після смерті ОСОБА_10 не оформили, з заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертались.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . Після її смерті спадкоємцями є її діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , та чоловік ОСОБА_7 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 651 за 2005 рік після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , спадщину після смерті матері прийняв ОСОБА_2 , який 15 жовтня 2005 року звернувся до Бородянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець - ОСОБА_7 від отримання спадщини відмовився на користь сина померлої ОСОБА_2 , про що подав відповідну заяву.

15 жовтня 2005 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, довідкою Комунального підприємства Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації».

Постановою від 29 квітня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 . Відповідно до змісту вказаної постанови, ОСОБА_2 звернувся із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_6 , до складу якої входить майно, яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , матері спадкодавця, спадщину після смерті якої прийняла ОСОБА_6 , вступив в управління і володіння спадковим майном. Однак, при проведенні правового аналізу доданих до заяви документів, нотаріусом було встановлено невідповідність написання прізвища померлої ОСОБА_10 у довідці Микулицької сільської ради від 24 березня 2011 року, іншим документам (в довідці прізвище зазначено ОСОБА_10 ). Тож, у зв`язку з неможливістю беззаперечно встановити з поданих документів факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті її матері ОСОБА_10 , нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті спадщину прийняла його донька ОСОБА_1 , звернувшись у передбачений чинним законодавством строк до нотаріальної контори із відповідною заявою.

З наданих державним нотаріусом Селецьким Ю. О. роз`яснень з питань оформлення ОСОБА_1 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , вбачається, що розбіжності, які містяться у довідці Микулицької сільської ради від 15 червня 2016 року № 772 та довідці Житлово-комунального підприємства «Немішаєве» від 26 вересня 2005 року, щодо місця проживання ОСОБА_6 , не дозволяють зробити однозначний висновок щодо факту прийняття спадщини спадкоємцями, розмірів часток у спадщині, правомірності отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 тощо.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно статті 550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке зберіглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

Відповідно до даних Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації від 10 лютого 2017 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 06 серпня 1993 року по 31 серпня 1996 року відбував покарання в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35».

З огляду на вказане, враховуючи, що на момент смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та впродовж 6 місяців після її смерті ОСОБА_5 відбував покарання в місцях позбавлення волі та не міг вчинити дій по вступу в управління або володіння спадковим майном спадкодавця, його не можна вважати таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_10

ОСОБА_5 до суду з заявою про продовження строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 не звертався.

Таким чином, належних та допустимих доказів на підтвердження факту прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_10 позивачем не надано.

Крім того, позивачем не доведено факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті її матері ОСОБА_10 , як і не доведено факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_6 шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном.

Апеляційний суд, належним чином оцінивши всі докази в їх сукупності, врахувавши усі обставини справи, принцип справедливості рішення суду, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання позивачки на наявність довідки Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області № 772 від 15.06.2016 року про фактичне прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_10 спростовується фактичними обставинами справи.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Верховний Суд встановив, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, на законність вказаного судового рішення не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило