Ухвала

Іменем України

25 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 367/6424/18

провадження № 61-18565ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Фора Рітейл», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_17 , державне підприємство «Київська лісова науково-дослідна станція», про визнання незаконними та скасування рішень ради, визнання недійсними іпотечного договору та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 березня

2019 року позовну заяву першого заступника прокурора Київської області

в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України повернуто позивачу на підставі пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задоволено.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 березня 2019 року скасовано.

Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якій заявник просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року

і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що суд апеляційної інстанції перевірив лише зміст позовної заяви та не надав відповідної оцінки відсутності належних та допустимих доказів,

які б свідчили про неналежне здійснення представництва або не здійснення представництва інтересів держави у спірних правовідносинах Кабінетом Міністрів України, а також неправильно застосував положення статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура,

яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді

у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Такі виключні випадки передбачені, зокрема, статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», частинами третьою та четвертою статті 56 ЦПК України, відповідно до яких прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах; прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому ЦПК України та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

У відповідності до частини п`ятої статті 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано про звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись до суду

з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, прокурор на виконання вимог статті 56 ЦПК України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у тексті позовної заяви обґрунтував підстави свого звернення до суду. Прокурор вказав, що Кабінетом Міністрів України не вжито своєчасних заходів щодо оскарження в судовому порядку спірних рішень, прийнятих всупереч вимог земельного законодавства, що призвело до вибуття земель лісогосподарського призначення з державної власності. Відновлення законності та повернення земельних ділянок у власність держави станом суспільний інтерес. Кабінет Міністрів України право на подання позову з метою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах не реалізував.

При розгляді справи суд апеляційної інстанції врахував правову позицію, висловлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19).

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування

чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції

і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка ухвалена

за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду.

Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні процесуального питання, винесенні постанови, якою розгляд справи не закінчено, не викликає розумних сумнівів.

Враховуючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а також відповідність висновків суду апеляційної інстанції правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, надавши оцінку доводам касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та змісту оскарженого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та

шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії

суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Фора Рітейл», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_17 , державне підприємство «Київська лісова науково-дослідна станція», про визнання незаконними та скасування рішень ради, визнання недійсними іпотечного договору та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович