Справа № 523/6218/19
Провадження №2/523/3107/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких зазначив, що 04 листопада 2018р. на зборах учасників ОСББ «Надія 3Д» на яких він був присутній, на його адресу з боку ОСОБА_2 лунали необґрунтовані звинувачення, зокрема: «звинувачення в шахрайстві», вислови, що він є «крадієм грошових коштів», «аферистом». На його думку такими висловами було порушено його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. На думку позивача така інформація була доведена до невизначеного кола осіб, є проявом неповаги відповідача до його честі, гідності, що є наслідком приниження його честі, гідності та ділової репутації. Посилаючись на зазначене позивач просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, та порушує право на недоторканість ділової репутації ОСОБА_1

Внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у витратах немайнового характеру внаслідок приниження його честі, гідності і ділової репутації. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 30 000, 00 гривень, яку просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог просять відмовити в їх задоволенні.

Суд, заслухавши сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного обґрунтування.

Так, стаття 3 Конституції України визначає, що життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1, 3, 7 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного.

Спростування інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

При цьому слід зазначити, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009р., було роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Вирішуючи спір по суті, та аналізуючи норми права, які регулюють виниклий між сторонами по справі спір, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними при наявності сукупності наступних обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 12 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Крім того, позивач зобов`язаний навести у позовній заяві, яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин (п.14 Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009р.).

На обґрунтування поширення відповідачем негативної інформації відносно позивача, останній послався на те, що таке відбулось саме 04 листопада 2018р. під час проведення загальних зборів мешканців багатоквартирного будинку, та підтверджується показами свідків, яким така інформація була повідомлена. Вказаний час, спосіб й осіб, яким така інформація повідомлена, підтримав ОСОБА_1 під час розгляду справи.

Так, допитані у судовому засіданні свідки заявлені позивачем, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в своїх поясненнях зазначали, що стали свідками обставин, які мали місце влітку 2018р. При цьому свідки зазначили, що не були присутніми на зборах 04 листопада 2018р.

Допитана судом свідок ОСОБА_5 підтвердила свою присутність на зборах 04 листопада 2018р., втім не підтвердила тих обставин, що ОСОБА_2 висловлювалась на адресу ОСОБА_1 з приводу будь-якої принизливої та/або неправдивої інформації. Свідок підтвердила, що між сторонами по справі виник конфлікт з приводу знаходження житлового будинку на обслуговуванні в житлово-комунальному підприємстві.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів про поширення недостовірної інформації ОСОБА_2 в бік ОСОБА_1 під час проведення загальних зборів 04 листопада 2018р., позивачем не надано.

Згідно частин 2,3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини 1 та 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, суд дійшов висновку, що позивачем не доведені позовні вимоги в частині поширення стосовно нього недостовірної інформації відповідачем, яке мало місце 04 листопада 2018р. В зв`язку з чим, пред`явлені позовні вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації є безпідставні та не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, в задоволенні яких відмовлено, то і такі не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.12,13,76,82,259, 263-265,268 ЦПК України,

ВИРІШИВ

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 25 жовтня 2019р.

Суддя