Справа № 669/1010/18
Провадження № 2-з/669/2/19
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

28 березня 2019 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Давидюка О.І.

з участю: секретаря судового засідання Демянюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогіря заяву представника позивача адвоката ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білогірського районного суду Хмельницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 28000 доларів США, що складає по курсу НБУ 794360 грн., відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 146797,73 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми в сумі 20109,28 грн., а також судових витрат в сумі 14216 грн.

27 березня 2019 року, засобами електронного звязку (електронною поштою), від представника позивача адвоката ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на рухоме майно, що оформлене на дружину відповідача ОСОБА_4, а саме на автомобіль TOYOTA RAV4, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, VIN-код машини JTMWRREV20D013883 та автомобіль TOYOTA CARINA II 1989 року випуску, право власності на який зареєстровано 26.10.2018 року.

Крім того, просить зобовязати ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» тимчасово не здійснювати страхові виплати за будь-якими договорами на користь ОСОБА_4 або ОСОБА_3 відносно автомобіля TOYOTA RAV4, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, VIN-код машини JTMWRREV20D013883 та автомобіля TOYOTA CARINA II 1989 року випуску, право власності на який зареєстровано 26.10.2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши та дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд вважає, що в задоволенні даної заяви необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Зі змісту п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

ОСОБА_2 з тим, в силу ч. 1 ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

З урахування заявлених позивачем позовних вимог до відповідача, їх розміру, заявленого виду забезпечення позову, суд вважає, що позивач не обґрунтував необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль TOYOTA RAV4, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, VIN-код машини JTMWRREV20D013883 та автомобіль TOYOTA CARINA II 1989 року випуску, право власності на які зареєстровані, на думку представника позивача, за дружиною відповідача ОСОБА_4.

Крім того, з поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї матеріалів взагалі не вбачається, що дана особа (ОСОБА_4) є дружиною відповідача і жодних належних доказів того, що вказане рухоме майно є спільною сумісною власністю відповідача та вказаної особи суду не надано, тому заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що перебуває у власності інших осіб, які не є учасниками справи, не може бути задоволена.

До того ж, з матеріалів справи не вбачається, що зазначені автомобілі належать відповідачу та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, так як законодавством передбачено випадки, коли майно не може бути віднесено до спільної сумісної власності подружжя, а є власністю лише одного з подружжя.

Також, відсутні підстави для забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» здійснювати страхові виплати за будь-якими договорами на користь ОСОБА_4 або ОСОБА_3 відносно вказаних автомобілів, оскільки із заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів не вбачається, що існують будь-які договірні відносини між відповідачем та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з приводу нарахування та виплати страхових відшкодувань.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. І. Давидюк