Провадження №2-з/201/290/2019
У Х В А Л А

21 жовтня 2019 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманова В.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18.10.2019 надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. про визнання недійсним правочину.

Ухвалою судді Батманової В.В. від 21.10.2019 було відкрито провадження у вищевказаній справі.

Разом із позовною заявою 18.10.2019 до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої він посилався на те, що в жовтні 2019 року йому стало відомо, що належна йому квартира АДРЕСА_1 була відчужена від його імені без його згоди через представника на користь відповідача ОСОБА_2 . Відтак на теперішній час за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на спірну квартиру, а відтак є підстави вважати, що спірне майно може бути відчужене відповідачем на користь третіх осіб, що в подальшому може унеможливити, або утруднити виконання судового рішення. Тому просив до набрання рішенням суду законної сили накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам вчиняти будь-які дії направлені на відчуження, реєстрацію, перереєстрацію вказаної квартири. Також просив заборонити відповідачу користуватися вказаної квартирою та передати її на відповідальне зберігання позивачу.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Також відповідно до пункту 20 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб є видом забезпечення позову, передбаченими ст. 150 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити частково заяву про забезпечення позову, в зв`язку з чим накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам вчиняти будь-які дії направлені на відчуження, реєстрацію, перереєстрацію вказаної квартири, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та між сторонами виник спір щодо вище зазначеного майна, що є предметом спору. Спір між сторонами в досудовому порядку не вирішено, крім того є велика вірогідність того, що спірне майно буде відчужено на користь третіх осіб, також слід зазначити, що арешт на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб є видом забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, метою якого є запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобов`язання, а тому дійсно є всі підстави вважати, що під час розгляду справи судом майно може бути відчужено на користь третіх осіб чи вчинені будь-які інші дії, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по зазначеному спору, тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду, в зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, а тому не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і з`ясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися. Таким чином на даний час, єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

Розглядаючи вимоги заявника в частині заборони відповідачу користуватися вказаної квартирою та передати її на відповідальне зберігання позивачу, то в цій частині вимог слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 976 ЦК України дві або більше осіб, між якими виник спір про право на річ, можуть передати цю річ третій особі, яка бере на себе обов`язок після вирішення спору повернути річ особі, визначеній за рішенням суду або за погодженням усіх осіб, між якими є спір . Річ, яка є предметом спору, може бути передана на зберігання за рішенням суду. Зберігачем у цьому разі може бути особа, призначена судом, або особа, визначена за домовленістю сторін, між якими є спір. Річ передається на зберігання іншій особі за її згодою, якщо інше не встановлено законом. Зберігач має право на плату за рахунок сторін, між якими є спір.

Таким чином вказані вимоги заявника безпідставні, такі, що не ґрунтуються на законі, а відтак не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», п.20 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст.149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. про визнання недійсним правочину задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заборонити приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам вчиняти будь-які дії направлені на відчуження, реєстрацію, перереєстрацію квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Адреси сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 ).

Відповідачі: ОСОБА_2 (РНОКПП № НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_3 )

ОСОБА_3 (РНОКПП № НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_4 )

Суддя: В.В. Батманова