Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 369/1281/17

провадження № 61-19135св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Золота середина»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Золота середина» на постанову Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року у складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Гуля В. В., Іванової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Золота середина» (далі -

ТОВ «Золота середина») про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет-газети «Обозреватель» розміщено статтю з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_19». Ця стаття була розміщена без зазначення авторства та з вільним доступом до сайту та на його думку розміщено інформацію, яка формує у читачів негативне ставлення до нього про те, що:

1) ОСОБА_1 причетний до викрадення та катувань активістів Євромайдану ОСОБА_11 та ОСОБА_5 і вбивства останнього;

2) ОСОБА_1 є членом злочинної організації ОСОБА_6 ;

3) ОСОБА_1 став одним з ключових піарщиків

ОСОБА_7 і режиму ОСОБА_8 в цілому за допомогою медіа-центру «Контакт», телекомпанії V-tv та каналу «112 Україна»;

4) ОСОБА_1 є підлеглим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та залежить від силових структур Російської Федерації;

5) ОСОБА_1 злочинець, який втік від правосуддя в Російську Федерацію і звідти намагається маніпулювати інформаційним простором України.

Посилаючись на викладене та важаючи, що ТОВ «Золота Середина», як власник веб-сайту «OBOZREVATEL.COM», порушило його немайнові права, ОСОБА_1 просив суд визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди його честі та гідності інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті Інтернет-газети « Обозреватель » (http://www.obozrevatel.com) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_20 у статті з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_19», а саме: «Согласно информации, которую «Обозревателю» предоставили в МВД, ОСОБА_1 подозревают в причастности к похищению и пыткам активистов Евромайдана ОСОБА_11 u ОСОБА_5 , а также в убийстве ОСОБА_5 .». «А вот выдержка из интервью экс-заместителя начальника Национальной полиции ОСОБА_40, которое он дал сайту Цензор.нет после отставки. В ходе расследования выяснилось, что незаконную операцию и похищение ОСОБА_5 и ОСОБА_11 совершили бандиты из группировки ОСОБА_6 Материал ы вины банды собраны исчерпывающие, в результате 11 бандитов объявлены в международный розыск. Это ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_18 , ОСОБА_43, ОСОБА_19. Водитель банды ОСОБА_19 был задержан, дал показания, однако после того, как суд выпустил его под домашний арест, также сбежал. Банда находится в России.» «ОСОБА_1 возвращается к былой сфере деятельности, став одним из ключевых пиарщиков ОСОБА_7 и режима ОСОБА_8 в целом с помощью медиа - центра «Контакт», телекомпании V- tv и наконец телеканала «112 Украина», который в начале Евромайдана занимал по отношению к правоохранителям довольно лояльную позицию.» «ОСОБА_1, верный оруженосец ОСОБА_7, осел возле своего шефа, из-за чего его вряд ли можно назвать фигурой независимой от силовых структур РФ.» «...является ли ОСОБА_1 агентом ФСБ. Он преступник, сбежавший от правосудия в РФ, оттуда пытающийся манипулировать информационным пространством Украины.»

Зобов`язати ТОВ «Золота Середина», протягом семи днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили, розмістити на веб - сайті Інтернет-газети « Обозреватель » (www.obozrevatel.com) спростування інформації, поширеної ІНФОРМАЦІЯ_1 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_20 у статті з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_19» наступного змісту: «ЯВЛЯЕТСЯ НЕДОСТОВЕРНОЙ РАЗМЕЩЕННАЯ ИНФОРМАЦИЯ О ТОМ, ЧТО: ОСОБА_1 причастен к похищению и пыткам активистов Евромайдана ОСОБА_11 и ОСОБА_5 , а также убийства последнего; ОСОБА_1 является членом преступной организации ОСОБА_6 ; ОСОБА_1 стал одним из ключевых пиарщиков ОСОБА_7 . и режима ОСОБА_8 в целом с помощью

медиа - центра «Контакт», телекомпании V-tv и наконец - телеканала «112 Украина», который в начале Евромайдана занимал по отношению к правоохранителям довольно лояльную позицию; ОСОБА_1 является подчиненным ОСОБА_7 и ОСОБА_8 , а также зависит от силовых структур Российской Федерации; ОСОБА_1 преступник, который сбежал от правосудия в Российскую Федерацию оттуда пытающийся манипулировать информационным пространством Украины.» та тексту резолютивної частини ухваленого у цій справі рішення суду в дослівному перекладі російською мовою.

При цьому обсяг спростування інформації не може бути меншим, ніж половина стандартної сторінки машинописного тексту.

Зобов`язати ТОВ «Золота Середина» вилучити із сайту Інтернет-газети «Обозреватель» (www .obozrevatel. com) недостовірну інформацію про ОСОБА_1 , поширену у статті з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_19» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_20.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 14 листопада 2017 року у складі судді Ковальчук Л. М. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог статті 212 ЦПК України 2004 року, дійшов висновку, що позивачем і представником позивача відповідно до вимог статті 60 ЦПК України 2004 року не надано належних і допустимих доказів і не доведено перед судом переконливості тих доказів, на які посилався позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог до відповідача про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації та не доведено, що викладена інформація порушила особисті немайнові права позивача, та яку шкоду було завдано відповідним особистим немайновим благам, або які конкретно існують перешкоди позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове благо, і тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 24 квітня 2018 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що завдає шкоди честі та гідності ОСОБА_1 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті Інтернет-газети «Обозреватель» у статті з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_19». а саме: «Согласно информации, которую «Обозревателю» предоставили в МВД, ОСОБА_1 подозревают в причастности к похищению и пыткам активистов Евромайдана ОСОБА_11 и ОСОБА_5 , а также в убийстве ОСОБА_5 .». «А вот выдержка из интервью экс-заместителя начальника Национальной полиции ОСОБА_40, которое он дал сайту Цензор.нет после отставки. В ходе расследования выяснилось, что незаконную операцию и похищение ОСОБА_5 и ОСОБА_11 совершили бандиты из группировки ОСОБА_6 . Материалы вины банды собраны исчерпывающие, в результате 11 бандитов объявлены в международный розыск. Это ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_18 , ОСОБА_43, ОСОБА_19 Водитель банды ОСОБА_19 был задержан, дал показания, однако после того, как суд выпустил его под домашний арест, также сбежал. Банда находится в России. ».

Зобов`язано ТОВ «Золота Середина», протягом семи днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили, розмістити на веб - сайті Інтернет-газети « Обозреватель » (www. obozrevatel .com) спростування інформації, поширеної ІНФОРМАЦІЯ_1 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_20 у статті з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_19» наступного змісту: «ЯВЛЯЕТСЯ НЕДОСТОВЕРНОЙ РАЗМЕЩЕННАЯ ИНФОРМАЦИЯ О ТОМ, ЧТО: ОСОБА_1 причастен к похищению и пыткам активистов Евромайдана ОСОБА_11 и ОСОБА_5 , а также убийства последнего»; ОСОБА_1 является членом приступной организации ОСОБА_6 .

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що в частині статті, а саме «Согласно информации, которую «Обозревателю» предоставили в МВД, ОСОБА_1 подозревают в причастности к похищению и пыткам активистов Евромайдана ОСОБА_11 и ОСОБА_5 , а также в убийстве ОСОБА_5 .». «А вот выдержка из интервью экс-заместителя начальника Национальной полиции ОСОБА_40, которое он дал сайту Цензор.нет после отставки. В ходе расследования выяснилось, что незаконную операцию и похищение ОСОБА_5 и ОСОБА_11 совершили бандиты из группировки ОСОБА_6 . Материали вины банды собраны исчерпывающие, в результате 11 бандитов объявлены в международный розыск. Это ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_18 , ОСОБА_43, ОСОБА_19 Водитель банды ОСОБА_19 был задержан, дал показания, однако после того, как суд выпустил его под домашний арест, также сбежал. Банда находится в России» поширено інформацію про певні факти, які не відповідають дійсності. наведені факти того, що позивача підозрюють у вчинені злочинів, за наведених вище в статті обставинах неправдивою і такою, що підлягає спростуванню з огляду на те, що відповідач не довів за допомогою належних та допустимих доказів правдивість вищенаведених фактів. Разом із тим, колегія суддів вважала, що інша частина вказаної статті є оціночними судженнями і ґрунтується на коментарях та інформації, яка була викладена іншими журналістами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у квітні 2018 року,

ТОВ «Золота середина», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ТОВ «Золота середина», зупинено виконання оскаржуваної постанови до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Золота середина» про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального права, а саме статтю 33 Конституції України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Жодне з тверджень, викладених у статті, не містять даних, які б вказували на те, що розміщена інформація стосується саме позивача ОСОБА_1 , оскільки в цій публікації відсутні факти, які б давали можливість читачам встановити зв`язок між особою, якої стосується ця стаття, та позивачем. Як у тексті статті, так і у тезах, щодо яких виник спір, жодного разу не згадується по-батькові особи, інші дані, які б вказували саме на позивача. Крім того, інформація, яку зобов`язав спростувати апеляційний суд взагалі відсутня у тексті вказаної статті.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив

ОСОБА_1 , поданий представником - ОСОБА_2 , на касаційну скаргу ТОВ «Золота середина» у якому він просив залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет-газети « Обозреватель » (http://www.obozrevatel.com) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_20 розміщено статтю з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_19», доступ до якої через всесвітню мережу Інтернет отримала необмежено велика кількість осіб. Ця стаття була розміщена без зазначення авторства та з вільним доступом до сайту. Вказана стаття містила наступну інформацію: «Согласно информации, которую «Обозревателю» предоставили в МВД, ОСОБА_1 подозревают в причастности к похищению и пыткам активистов Евромайдана ОСОБА_11 и ОСОБА_5 , а также в убийстве ОСОБА_5 .». «А вот выдержка из интервью экс-заместителя начальника Национальной полиции ОСОБА_40, которое он дал сайту Цензор.нет после отставки. В ходе расследования выяснилось, что незаконную операцию и похищение ОСОБА_5 и ОСОБА_11 севершили бандиты из группировки ОСОБА_6 . Материалы вины банды собраны исчерпывающие, в результате 11 бандитов обьявлены в международный розыск. Это ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_18 , ОСОБА_43, ОСОБА_19. Водитель банды ОСОБА_19 был задержан, дал показания, однако после того, как суд выпустил его под домашний арест, также сбежал. Банда находится в Росии». «ОСОБА_1 возвращается к былой сфере деятельности, став одним из ключевых пиарщиков ОСОБА_7 и режима ОСОБА_8 в целом с помощью медиа-центра «Контакт», телекомпании V-tv и наконец телеканала «112 Украина», который в начале Евромайдана занимал по отношению к правоохранителям довольно лояльную позицию». «ОСОБА_1, верный оруженосец ОСОБА_7, осел возле своего шефа, из-за чего его вряд ли можно назвать фигурой независимой от силовых структур РФ». «..является ли ОСОБА_1 агентом ФСБ. Он преступник, сбежавший от правосудия в РФ, оттуда пытающийся манипулировать информационным пространством Украины».

Також, як зазначав представник позивача ОСОБА_1 , у статті зазначено, що «..Важно понимать также, кто такой ОСОБА_1 ?.. ОСОБА_1 обьявили в розыск еще в апреле 2014 года ..» і нижче в посиланні наведена фотографія ОСОБА_1 , його дата народження та повне ім`я.

Відповідно до детальної інформацію про юридичну особу, ТОВ «Золота Середина» є юридичною особою, ідентифікаційний код якої 32611564, розташована за адресою вул. Незалежності, будинок № 15,

с. Віта-Поштова, Києво-Святошинський район, Київської області.

Згідно відомостей, які містяться у Державному реєстрі друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, 17 квітня 2007 року Міністерством юстиції України було видано ТОВ «Золота Середина» свідоцтво про державну реєстрацію газети «Обозреватель.UA».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ «Золота середина» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Положеннями статей 297, 299 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі та на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі і своєї ділової репутації.

Відповідно до роз`яснень пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Пунктом 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно із статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не врахував, що позивач повинен доводити факт поширення інформації, а відповідач зобов`язаний надати належні докази про те, що поширена ним інформація є достовірною.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацію фактів.

У справі « Дюльдін і Кіслов проти Росії » Європейський суд з прав людини зазначив: «37. Суд знову повторює, що свобода вираження являє собою одну з найважливіших основ демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу. Відповідно до частини другої статті 10 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), вона стосується не лише «інформації» або «ідей», які сприймаються схвально або вважаються необразливими, або не викликають інтересу, але й тих, що ображають, шокують або непокоять. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та свободи поглядів, без яких не існує «демократичного суспільства».

Отже, чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, так як вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Оціночні судження не підлягають спростуванню. Позивач має можливість захистити свої права через надане йому законодавством право на відповідь.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 161/4052/16-ц (провадження № 61-7181св18).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки кожному висловлюванню окремо, про спростування яких просив позивач, не визначив характер поширеної інформації, не з`ясував, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Також суд не встановив, чи уся інформація, про спростування якої просив позивач, не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, чи стосується вона позивачів, чи не містить вона оціночних суджень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and

Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Проте апеляційний суд, формально переписавши фактичні обставини, норми права і постанову Пленуму Верховного Суду, взагалі не дав належної правової оцінки поширеній інформації, а обмежився лише одним реченням про те, що вказана інформація є неправдива, взагалі не проаналізувавши цю інформацію.

Таким чином, під час нового розгляду справи, суду необхідно врахувати вищенаведені вимоги норм права, надати належну правову оцінку доказам та ухвалити рішення згідно з вимогами закону.

Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості досліджувати докази, з`ясовувати обставини справи, необхідні для прийняття рішення, перешкоджає ухваленню нового судового рішення, а тому справа підлягає передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За таких обставин, постанова суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалено з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Золота середина» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Київської області від 20 березня

2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до Київського апеляційного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта