Справа № 495/1922/19
№ провадження 2-з/495/35/2019
Ухвала

про відмову у забезпеченні позову

22 березня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району про зобов`язання надати житлову кімнату,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району про зобов`язання надати житлову кімнату.

Ухвалою суду від 22.03.2019 року відкрито провадження по справі, справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Разом із позовною заявою позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити Виконавчому комітету Білгород-Дністровської міської ради, або будь-яким іншим особам надавати житлову кімнату площею 12.1 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 до закінчення розгляду даної справи по суті.

В обгрунтування вимог заяви вказує, що позовні вимоги стосуються зобов`язання відповідача надати позивачам житлову кімнату, яка являється вільною та входить до складу трикімнатної квартири АДРЕСА_2

Позивач вважає, що вжиття вказаної заборони є необхідним для забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, оскільки не накладення заборони на виділення вільної кімнати іншій особі значно ускладнить виконання прийнятого у майбутньому рішення, або зможе привести до його невиконання.

Розглянувши надану заяву та документи надані представником позивача, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, у зв`язку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви позивача з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Захід забезпечення позову у спосіб, який просить вжити позивач, по своїй суті є втручанням суду у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування, що є неприпустимим, оскільки повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподілу і надання згідно із законодавством житла, що належить до комунальної власності відноситься виключно до компетенції відповідача.

Крім того, вжиття вказаного виду забезпечення позову за змістом фактично є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, при цьому спір не вирішується по суті, що є недопустимим відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району про зобов`язання надати житлову кімнату - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.О.Боярський