Постанова
Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 696/1267/16-ц

провадження № 61-28919св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Чигиринське обєднане управління Пенсійного фонду України в Черкаській області,

третя особа Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області у складі судді Шкреби В. В. від 21 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Сіренка Ю. В., Ювшина В. І. від 01 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чигиринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Чигиринське об`єднане УПФ України в Черкаській області), третя особа Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи (далі Черкаський обласний центр МСЕ), про визнання особою, яка отримала травму під час роботи в діючій армії при виконанні державних та громадських обов`язків, що призвело до отримання інвалідності.

Позовна заява мотивована тим, що в період з 15 листопада 1983 року по 15 листопада 1985 року вона працювала по вільному найму в діючій армії за межами України в Республіці Афганістан. У квітні 1984 року вона потрапила під обстріл в гарнізоні військової частини НОМЕР_1 в провінції Кундуз Республіки Афганістан, під час якого вона отримала поранення та лікувалась протягом трьох місяців. З того часу у неї відбулось погіршення здоров`я і Черкаською обласною медико-соціальною експертною комісією (далі МСЕК) 14 серпня 2013 року їй було встановлено безстроково ІІ групу інвалідності загального захворювання.

Після огляду МСЕК 19 серпня 2013 року їй було відмовлено у встановленні групи інвалідності, пов`язаної з пораненням в період роботи в діючій армії. Позивач зверталась в Чигиринське об`єднане УПФ України в Черкаській області з проханням переоформити документи для встановлення пенсії згідно групи інвалідності, але пов`язаної з пораненням в період роботи в діючій армії, і в цьому їй було відмовлено.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати її особою, яка отримала травму під час роботи в складі діючої армії в 1984 році в Республіці Афганістан при виконанні державних та громадських обов`язків, що призвело до отримання наявної на даний час ІІ групи інвалідності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 21 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Чигиринське об`єднане УПФ України в Черкаській області не є належним відповідачем в указаній справі, оскільки органи Пенсійного фонду лише нараховують та виплачують пенсію відповідно до поданих заявником документів. У даному випадку позивачу було призначено пенсію на підставі довідки МСЕК серії 10 ААБ № 345602 від 19 серпня 2013 року як інваліду ІІ групи, тобто відповідачем не порушено права позивача.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем Чигиринським об`єднаним УПФ України в Черкаській області не порушено права позивача під час встановлення їй групи інвалідності є правильними, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу до касаційного суду не надходив.

Узагальнені доводи касаційної скарги
У серпні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що в силу вимог частини першої статті 33 ЦПК України 2004 року суд вправі залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи, але суд не залучив належного відповідача Черкаський обласний центр МСЕК. Суди попередніх інстанцій не встановили всіх фактичних обставин справи; не врахували, що без встановлення факту отримання позивачем поранення у період роботи в діючій армії в квітні 1984 року, МСЕК не може визнати її інвалідом війни, а УПФ України не може видати посвідчення інваліда війни, чим порушуються права та інтереси позивача на отримання соціальних гарантій як інваліда війни, тому підлягають захисту в обраний нею спосіб.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 696/1267/16-ц з Кам`янського районного суду Черкаської області.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Указана справа передана до Верховного Суду.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 вересня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що ОСОБА_1 в період з 15 листопада 1983 року по 15 листопада 1985 року працювала по вільному найму в діючій армії за межами України в Республіці Афганістан.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 345602 від 19 серпня 2013 року ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання з 14 серпня 2013 року безтерміново.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач указувала, що Черкаським обласним центром МСЕК 19 серпня 2013 року їй було відмовлено у встановленні групи інвалідності, пов`язаної з пораненням в період роботи в діючій армії з причин відсутності повного пакету документів. Позивач зверталась в Чигиринське об`єднане УПФ України в Черкаській області з проханням переоформити документи для встановлення пенсії згідно групи інвалідності, але пов`язаної з пораненням в період роботи в діючій армії, і в цьому їй було відмовлено, що стало підставою для звернення її до суду з указаним позовом.

2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У абзаці 2 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Порядок встановлення причинного зв`язку інвалідності з перебуванням на фронті у осіб, які проходили службу в складі Збройних Сил СРСР та звільнених з військової служби за станом здоров`я врегульовано Інструкцією про порядок встановлення причинного зв`язку інвалідності у колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті від 20 листопада 1992 року № 16-01/220 (далі Інструкція).
Пунктом 1 розділу ІІІ вказаної Інструкції передбачено, що колишнім військовослужбовцям, звільненим зі служби не за станом здоров`я, питання зв`язку причини інвалідності з перебуванням на фронті вирішується у такому порядку: при встановленні інвалідності по наслідках поранення каліцтва, контузії або захворювання, що мали місце в період перебування на фронті і підтверджених військово-медичними документами, МСЕК правомірні вирішувати питання про її причинний зв`язок незалежно від терміну звернення інваліда.
Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції передбачені випадки, коли МСЕК можуть вирішувати питання про зв`язок причини інвалідності з перебуванням на фронті у випадках відсутності у колишніх військовослужбовців військово-медичних документів або при їх неналежному оформленні. У таких випадках до МСЕК повинні подаватися такі документи: військові документи, що підтверджують службу колишнього військовослужбовця у діючій армії; дані лікувального закладу про стан здоров`я колишнього військовослужбовця, як правило, в період 10 років після вибуття з діючої армії та на час огляду.
Розділом V Інструкції встановлено, що вирішення питання про встановлення причинного зв`язку інвалідності у колишніх військовослужбовців (партизан) з перебуванням на фронті по розділах ІІІ (пункти 2 і 3) та ІV доручено республіканським, обласним та центральним міським медико-соціальним експертним комісіям після всебічного медичного обстеження в лікувальних закладах за направленням районних та міських військоматів та пред`явлення ними документів про строки військової служби військовослужбовців, в тому числі і в діючій армії.
Тобто, вказаним актом унормовано, що єдиним компетентним органом, до повноважень якого віднесено встановлення причини інвалідності колишніх військовослужбовців, є МСЕК. До повноважень суду вирішення вказаних питань не віднесено.
З аналізу вказаних норм вбачається, що встановлення факту отримання особою травми під час роботи в діючій армії при виконанні державних та громадських обов`язків, що призвело до отримання інвалідності, є складовою процесу надання їй статусу інваліда війни, для якого визначений позасудовий порядок, який здійснюють спеціально уповноважені на це органи (МСЕК).
Насамперед передбачено звернення особи, яка претендує на встановлення причини інвалідності внаслідок отриманої травми під час роботи в діючій армії при виконанні державних та громадських обов`язків, до комісії, а в разі відмови в установленні такого факту особа має право звертатися до суду для оскарження рішення комісії. Під час вирішення комісією питання про обставини отримання інвалідності та її причинний зв`язок з отриманими травми під час роботи в діючій армії, підлягають дослідженню ті самі обставини, на які ОСОБА_1 посилалася, обґрунтовуючи вказаний позов.
Розгляд таких вимог судом є фактично перебиранням на себе органом судової влади функції, яку покладено на спеціально уповноважений орган, що має відповідну компетенцію. Вказану обставину суд може встановити у випадку оскарження громадянином рішення спеціально уповноваженого органу, що має відповідну компетенцію.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 до суду із указаним позовом чинне законодавство передбачало позасудову процедуру підтвердження особою отримання травми під час роботи в діючій армії при виконанні державних та громадських обов`язків, що призвело до отримання інвалідності. Визначено орган, який уповноважений приймати таке рішення, встановлено перелік документів, необхідних для встановлення факту щодо причини інвалідності. Перекладання на суд функцій такого органу суперечило б вимогам закону, створило б умови для уникнення встановленої законодавством процедури отримання статусу інваліда, у зв`язку із отриманням травми під час роботи в діючій армії та поставило б у нерівні умови осіб, які отримують такий статус з дотриманням цієї процедури.
Проте особа, якій рішенням уповноваженого органу (комісії) відмовлено у встановлені причини інвалідності саме у зв`язку із отриманою травмою під час роботи в діючій армії, не позбавлена права звернутися до суду з метою оскарження такого рішення, і під час дослідження обставин відмови в позовному провадженні можуть досліджуватися, зокрема, докази, надані особою на підтвердження факту роботи в діючій армії при виконанні державних та громадських обов`язків, що призвело до отримання інвалідності, разом з іншими обставинами, заслуховуватись доводи і заперечення сторін.
З урахуванням наведеного зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.
Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про належність розгляду цієї справи за правилами цивільного судочинства, то оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.
Керуючись статтями 255, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 21 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чигиринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи, про визнання особою, яка отримала травму під час роботи в діючій армії при виконанні державних та громадських обов`язків, що призвело до отримання інвалідності, закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська
Судді C. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

В. П. Курило