Ухвала

25 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 521/7401/15

провадження № 61-15182ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Юніон стандарт Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Юніон стандарт Банк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Саппортіо», про припинення поруки,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Юніон стандарт Банк» (далі - ПАТ «Юніон стандарт Банк») звернулося до суду з позовом доОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії.

Позов обґрунтовано тим, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Саппортіо» (далі - ТОВ «Саппортіо») укладено договір про відкриття кредитної лінії від 10 лютого 2014 року № 07/02-14 (з урахуванням умов, укладених додаткових угод: від 10 лютого 2014 року, а також з № 2 по № 12).

Свої зобов`язання позивач виконав повністю, надав позичальнику кредит у розмірі 2 000 000,00 грн у вигляді відновлювальної кредитної лінії (відповідними траншами), за умови його повернення, сплати процентів (щомісячними платежами), а позичальник свої зобов`язання не виконав належним чином, а саме, станом на 06 квітня 2015 року не сплатив на користь позивача заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 1 994 003,83 грн, яка складається з заборгованості: за кредитом - 1 750 000,00 грн; за процентами за користування кредитом - 7 623,29 грн; за процентами за користування простроченою сумою кредиту - 53709,70 грн, а також з пені за прострочення сплати процентів - 4520,15 грн та з пені за прострочення сплати кредиту - 178 150,68 грн.

Також, на забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком за вказаним договором про відкриття кредитної лінії між ПАТ «Юніон стандарт Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки від 10 лютого 2014 року № 07/02-14-П-1, зобов`язання за яким останній не виконав та не cплатив вказану заборгованість позичальника за вказаним договором про відкриття кредитної лінії.

Крім того, на забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком за вказаним договором про відкриття кредитної лінії, між ПАТ «Юніон стандарт Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 10 лютого 2014 року № 07/02-14-П-2, зобов`язання за яким останній не виконав та не оплатив вказану заборгованість позичальника за вказаним договором про відкриття кредитної лінії.

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Юніон стандарт Банк» щодо припинення договору поруки від 10 лютого 2014 року № 07/02-14-П-1 , укладеного з ПАТ «Юніон стандарт Банк», посилаючись на положення статті 559 ЦК України у сукупності з тією обставиною, що на думку ОСОБА_1 розмір тіла кредиту був збільшений.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ПАТ «Юніон стандарт Банк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 1 994 003,82 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Судові витрати в сумі 3 654,00 грн стягнуто на користь ПАТ «Юніон стандарт Банк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах, по 1 827,00 грн з кожного. Відмовлено в задоволенні в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Судовий збір за зустрічним позовом зараховано в дохід держави.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року залишено без змін.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року у вищевказаній справі. В касаційній скарзі зазначав клопотання про зупинення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року у справі № 521/7401/15 до закінчення розгляду справи в касаційній інстанції, яке заявник нічим не обґрунтував.

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, надано строк для подання сторонами відзиву та відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року у справі № 521/7401/15 до закінчення розгляду справи в касаційній інстанції. Заявник посилається на те, що у разі виконання оскаржуваних рішень з відповідачів будуть стягнуті кошти, в такому разі касаційне оскарження буде недоцільним, оскільки стягнуті кошти буде неможливо повернути.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України, за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Отже, клопотання про зупинення виконання судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення дії судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.

Заява ОСОБА_1 зазначеним вимогам не відповідає та не містить достатніх підстав для зупинення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року, оскільки заявником не доведено, що у випадку задоволення касаційної скарги здійснення повороту виконання судового рішення буде утруднено.

Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року слід відмовити.

Керуючись статтею 436 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков