Справа № 495/7860/19
Номер провадження 2-з/495/120/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

25 жовтня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Волощук Т.В. про забезпечення позову по цивільній справі № 495/7860/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині,

В С Т А Н О В И В:

До провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла цивільна справа 495/7860/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині.

Ухвалою суду від 30.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання на 12.11.2019 року на 13 годину.

24.10.2019 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Волощук Т.В. до суду надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої позивач просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вказану заяву, представник позивача - адвокат Волощук Т.В. обґрунтовує тим, що позивачу стало відомо, що відповідач має намір продати домоволодіння та тим самим є ризик відчуження домоволодіння, у зв`язку з чим в подальшому майбутнє рішення суду неможливо буде реалізувати. Окрім того зазначає, що відповідач не визнає права власності позивача на домоволодіння та вчиняє дії щодо позбавлення позивача права власності на вказаний об`єкт.

Дослідивши матеріали цивільної справи та встановивши обставини, у зв`язку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Однак, як вбачається із наданої заяви про забезпечення позову, представник позивача - адвокат Волощук Т.В. просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , але матеріалами цивільної справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право на обов`язкову частку у спадщині на Ѕ частину вказаного житлового будинку.

Таким чином арешт житлового будинку може призвести до обмеження прав відповідача, що є неприпустимим.

Крім того, в порушення пунктів 3,7 ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», представником позивача не визначено належним чином та не підтверджено будь-якими доказами обґрунтування необхідності виду забезпечення позову, який належить застосувати; не наведено інших (взагалі будь-яких) відомостей, потрібних для забезпечення позову; не представлено жодних доказів на підтвердження своїх вимог, які б свідчили, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а саме не надано жодного підтвердження про намір відповідача щодо відчуження спірного домоволодіння.

Відповідності до ч. 6 ст.153 ЦПК України, про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява представника позивача - адвоката Волощук Т.В. про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки, на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також заявником належним чином необґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Волощук Т.В. про забезпечення позову по цивільній справі № 495/7860/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Мишко