У х в а л а

Іменем України

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 520/9612/14-ц

провадження № 61-18228 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,

Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня

2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та поділ спадкового майна в натурі; за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_3 , з урахуванням уточнень, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої

ОСОБА_2 , третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та поділ спадкового майна в натурі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2014 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року об`єднано цивільну справу № 520/9612/14-ц за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та цивільну справу № 520/11507/14-ц за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та розглядати їх в одному провадженні, присвоєно об`єднаній справі № 520/9612/14-ц.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2019 року заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про врегулювання спору за участі судді задоволено. Ухвалено провести процедуру врегулювання спору за участю судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. у справі №520/9612/14-ц, призначено спільну нараду із врегулювання спору, на час якої провадження

у справі зупинено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2019 року поновлено провадження у справі та передано в канцелярію на повторний авторозподіл.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2019 року прийнято справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та поділ спадкового майна в натурі; за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та поділ спадкового майна в натурі; за позовом

ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу передати за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2019 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо: касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2019 року не може бути прийнята до провадження, оскільки оскаржуване судове рішення щодо прийняття до розгляду справи, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України року, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Частина перша статті 353 ЦПК України містить вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що провадження у справі відкрито ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2014 року,

а ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду від 26 квітня 2019 року про прийняття до розгляду справи, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від судового рішення, дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження, як помилково відкритого.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , про те, що він оскаржує ухвалу суду першої інстанції про прийняття до розгляду справи з питань порушення правил підсудності,

а тому вона може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції відповідно пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України, є необґрунтованими і по своїй суті зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником норм процесуального законодавства України.

За правилами пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Посилання у касаційній скарзі про те, що у резолютивній частині ухвали суду апеляційної інстанції відсутній висновок щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ,

є безпідставні, оскільки заявник може звернутись до суду із заявою про виправлення описки у порядку статті 269 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції

не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктами 1, 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси

від 26 квітня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та поділ спадкового майна в натурі; за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкуваннявідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник