ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 386/993/15

провадження № 22-ц/4809/460/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко - Шаповалова В.В.

учасники справи :

позивач - Фермерське господарство «Родючість»,

представник позивача за довіреністю - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, Приватне підприємство «Хорт-М»,

представник ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_3,

представник ПП «Хорт-М» за довіреністю - Тарасенко Юрій Васильович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2018 року у складі судді Гут Ю.О. у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Родючість» до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Хорт-М» про стягнення майнової та моральної шкоди завданої неправомірними діями,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року Фермерське господарство «Родючість» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Хорт-М» про стягнення майнової та моральної шкоди завданої неправомірними діями.

Зазначало,що 27 листопада 2013 року державним виконавцем ВДВС Голованівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження за № 40967946 на підставі виконавчого листа, виданого 20 листопада 2013 року на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 230 000 грн.. В порядку примусового виконання рішення суду, 07 липня 2015 року державним виконавцем було складено акт опису і арешту майна, згідно якого описано та накладено арешт на незавершене виробництво сільськогосподарських культур - урожай пшениці, що знаходиться на трьох земельних ділянках площею 22,3 га, 15,29 га, 12 га на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Арештоване майно було передане на зберігання боржнику ОСОБА_5, а потім 16 липня 2015 року старшим держвним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_6 винесено постанову про заміну зберігача описаного й арештованого майна та майбутній урожай передано на зберігання стягувачу ОСОБА_2. У користуванні ФГ «Родючість» перебувають також інші земельні ділянки розташовані на території Розкішненської сільської ради, призначені для ведення селянського фермерського господарства, які господарство обробляє та збирає врожай різних зернових та інших культур. Зокрема ФГ відповідно до договору оренди землі обробляє земельну ділянку площею 65,75 га. ОСОБА_2 та працівниками ПП «Хорт-М» вчинялись перешкоди зі збору врожаю на вказаній земельній ділянці. Внаслідок цих протиправних дій господарство не змогло вчасно зібрати урожай на земельній ділянці до настання несприятливих погодних умов і 20 липня 2015 року через сильний шквальний вітер, зливний дощ та град, урожай знищено на 80 процентів, чим господарству завдано шкоди (збитків) на загальну суму 633 000,00 грн. у вигляді втрати урожаю пшениці, що підтверджується звітом про визначення розміру матеріальних збитків, завданих ФГ, Актом № 1 від 22 липня 2015 року. Вважає, що такі дії відповідачів з перешкоджання збору врожаю були неправомірними, спричинили йому пряму шкоду (збитки), між цими неправомірними діями та шкодою є прямий причинно-наслідковий зв'язок та наявна вина у діях відповідачів, а тому відповідачі мають нести солідарну відповідальність у вигляді відшкодування завданих їх неправомірними діями збитків. Також позивач просив стягнути на його користь солідарно з відповідачів 150 000,00 грн. за завдану моральну шкоду (т. 1 а.с. 3-11).

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Хорт-М» на користь Фермерського господарства «Родючість» завдану майнову шкоду в розмірі 633000 грн. та 3654 грн. судового збору.. В решті позовних вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку, що позов в частині відшкодування майнової шкоди є доведеним та обґрунтованим. Відповідачі здійснили протиправні дії, які полягали у незаконному перешкоджанні у користуванні земельною ділянкою, завчасному зборі врожаю пшениці, і що ці протиправні дії призвели та сприяли спричиненню позивачеві шкоди у вигляді збитків, які полягають у загибелі урожаю пшениці і неотриманні прибутку з вини відповідачів через настання стихійного лиха.

У задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовив, оскільки вважав, що позивачем не доведено належними доказами в чому саме полягає вказана шкода (т. 3 а.с. 159-170).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що шкода позивачу завдана непереборною силою, а не діями відповідачів, а тому позивач сам несе ризик загибелі врожаю. Негативні наслідки щодо втрати урожаю настали в результаті стихійного лиха, а не дій відповідачів. ФГ «Родючість» скосило пшеницю на земельних ділянках, щодо яких складено державним виконавцем акт опису й арешту майна, що стало підставою для заміни зберігача майна - боржника ОСОБА_5 на стягувача ОСОБА_2 і прийняття під охорону вказаної державним виконавцем земельної ділянки, на якій урожай залишався станом на 17 липня 2015 року ще не скошеним. Суд не дав оцінку тій обставині, що відповідачі звільнили спірну земельну ділянку 20 липня 2015 року ще до початку дощу. Безпідставно прийняв недопустимий та неналежний доказ, наданий позивачем - Акт №1 від 22 липня 2015 року про розмір шкоди, не дав йому оцінку в сукупності з іншими доказами у справі, які спростовують відомості, викладені в акті. Позивач не довів належними доказами розмір шкоди (т. 3 а.с. 207-218).

Апеляційне провадження відкрито 04 лютого 2019 року, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 13 березня 2019 року (т. 3 а.с.225, 232).

ФГ «Родючість» та ПП «Хорт-М», своїм правом не скористались та відзив на апеляційну скаргу суду не надали.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2, його представник та представник ПП «Хорт-М», які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не прибули, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань не подали.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Преставник позивача ФГ «Родючість» - адвокат ОСОБА_1 заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив злишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення преставника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ФГ «Родючість», керівником та кінцевим бенефіціарним влсником якого є ОСОБА_5, на підставі договору оренди землі, укладеного 24 травня 2002 року між Голованівською районною держаною адміністрацією та ФГ «Родючість», зареєстровано в реєстрі за № 570 від 24 травня 2002 року, в оренду ФГ передано земельну ділянку загальною площею 112,95 га (одна з ділянок вказаної площі складає 65,75 га) на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (т.1 а.с.166.-171).

27 червня 2006 року між Голованівською РДА та ФГ «Родючість» укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін до договору оренди землі, посвідченого 24 травня 2002 року ОСОБА_7, приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області по реєстру № 570, зареєстрованого в Голованівському райвідділі земельних ресурсів 24 травня 2002 року за № 4, за умовами якого встановлено строк дії договору 15 років (т.1 а.с.170-171, т.2 а.с.21, 22-25, 26, 27,28).

Також згідно державних актів на право постійного користування землею серія КР 0022 від 15 липня 1997 року та КР 0011 ві 20 червня 1995 року, виданих на ім?я ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства, в користуванні ОСОБА_5 перебували земельні ділянки площею 22,3 га, площею 15,59 га та 12,0 га, які розташовані на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (т,3 а.с.105).

27 листопада 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голованівського районного управління юстиції Топольником В.В постановою ВП № 40967946 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 386/338/13-ц виданого 20 листопада 2013 року на виконання рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в розмірі 230 000,00 грн. (т.1 а.с. 77).

При примусовому виконанні вказаного рішення суду 07 липня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голованівського районного управління юстиції Сторожуком В.О., у відсутність стягувача ОСОБА_2 складено акт опису й арешту майна, згідно якого накладено арешт на незавершене виробництво сільськогосподарських культур, а саме урожай пшениці на земельних ділянках площею 22,3 га, 15,29 га та 12,0 га, які розташовані на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Арештоване майно передано на відповідальне зберігання боржнику ОСОБА_5, який є головою ФГ «Родючість». В акті опису й арешту майна боржник ОСОБА_5 зазначив, що заперечує проти опису і арешту вказаного майна, оскільки урожай пшениці належить ФГ «Родючість» та за договором заставлено ПАТ «Аграрний Фонд» (т.1 а.с.78-81).

На підтвердження своїх тверджень надав державному виконавцю договір та страховий договір. В акті опису й арешту зазначено, що на описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користування ним, а саме: збирання готової продукції під контролем державного виконавця (т.1 а.с. 160-171).

15 липня 2015 року стягувач ОСОБА_2 звернувся до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області, у якого на виконнані перебувало виконавче провадження, з письмовою заявою про заміну зберігача майна. Заяву обґрунтовував тим, що незавершене виробництво сільськогосподарських культур на земельних ділянках, розташованих на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області : посіви сої на земельній ділянці площею 22,3 га, площею 15,29 га та площею 12,0 га, на яке було накладено арешт постановою державного виконавця звід 04 вересня 2014 року, зібрано ОСОБА_5, але кошти від продажу сільськогосподарських культур не були направлені на погашення заборгованості за виконавчим документом.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_6 при примусовому виконанні виконавчого листа від 20 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2. боргу за договором позики в сумі 230 000 грн., з урахуванням заяви стягувача ОСОБА_2, 16 липня 2015 року винесено постанову про заміну зберігача майна, якою описане й арештоване майно відповідно до акту опису й арешту від 07 липня 2015 року, а саме мабутній урожай пшениці 2015 року, що перебуває на земельних ділянках площею 22,3 га, площею 15,29 га та площею 12,0 га, що перебувало на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5, передано на відповідальне зберігання стягувачу ОСОБА_2. (т.1 а.с. 82-83, 165) .

Згідно Акту державного виконавця від 16 липня 2015 року, складеного відповідно до доручення керівника виконавчої групи, встановлено, що станом на 16 липня 2015 року земельні ділянки площею 22,3 га, 15,29 га та 12,0 га, розташовані на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, які перебувають у користуванні ФГ «Родючість», залишаються незкошеними, на них знаходяться посіви пшениці (т.3 а.с.103).

Відповідно до Акту державного виконавця від 17 липня 2015 року встановлено, що на земельних ділянках площею 22,3 га, 15,29 га та 12,0 га, які перебувають у користуванні ФГ «Родючість», посіви пшениці, на які актом опису й арешту майна від 07 липня 2015 року начальником ВДВС Голованівського РУЮ було накладено арешт, відсутні - урожай пшениці скошений. Як зазначено в акті, від дачі пояснень щодо зібраного урожаю пшениці та місця його знаходження боржник ОСОБА_5

(якому вказане майно було передано державним виконавцем на відповідальне зберігання), відмовився (т.3 а.с.104).

17 липня 2015 року за вих.№5523 начальником Голованівського ВДВС Голованівського РУЮ направлено подання до Голованівського РВ УМВС України у Кіровоградській області про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності за ст.388 КК України (приховання та відчуження описаного та арештованого майна особою, якій це майно ввірено), в якому вказано, що урожай пшениці на земельних ділянках площею 22,3 га, площею 15,29 га та 12,0 га, який було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5, скошений. Згідно пояснень голови ФГ «Родючість» ОСОБА_5 від 17 липня 2015 року ним було зібрано урожай пшениці на вказаних земельних ділянках на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кровоградської області (т.3 а.с.105).

Відомості про те, що про вказані обставини був повідомлений стягувач ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутні.

Відсутні також відомості про результати розгляду подання державного виконавця про притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст.388 КК України.

17 липня 2015 року ОСОБА_2, як новий зберігач майна, уклав з Приватним підприємством «Хорт-М» договір про охорону об?єктів (обєкта) і приміщень № 2, згідно якого доручив, а ПП «Хорт-М» прийняло під охорону незавершене виробництво сільськогосподарських культур, а саме урожай пшениці, що знаходиться на трьох земельних ділянках площею 22,3 га, 15,29 га та 12 га, яке, як зазначено у договорі, перебуває у законному користуванні ОСОБА_2 на підставі постанови державного виконавця ВП № 40967946 про заміну зберігача від 16 липня 2015 року ( т.1 а.с.74-75).

Судом встановлено і вказані обставини відповідачами не заперечуються, що в період з 17 липня 2015 року по 20 липня 2015 року ПП

«Хорт-М» на підставі укладеного з ОСОБА_2 договору про охорону об?єктів від 17 липня 2015 року, здійснювалась охорона посівів пшениці на полі, площею 65,75 га, що перебуває у користуванні ФГ «Родючість» на підставі договору оренди від 24 травня 2002 року із змінами, внесеними договором від 27 червня 2006 року.

Працівниками ПП «Хорт-М» ОСОБА_5, як керівнику ФГ «Родючість», який намагався зібрати врожай пшениці на вказаному полі, було повідомлено, що без відома державного виконавця, який наклав арешт на майно, без зберігача майна ОСОБА_2 урожай пшениці збиратись не буде.

20 липня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Голованівського РВ

УМВС України в Кіровоградській області з повідомленням про те, що ОСОБА_2 намагається скосити пшеницю фермерського господарства «Родючість».

В ході перевірки вказаного повідомлення встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 існують цивільні судові спори. З 17 липня 2015 року по 20 липня 2015 року ОСОБА_5 намагався запустити сільськогосподарську техніку ФГ «Родючість» на поле, яке було зайнято охоронцями ПП «Хорт-М», проте охоронці не давали змоги зібрати урожай та вимагали рішення державної виконавчої служби щодо збору урожаю пшениці (т.1 а.с.76).

Після з?ясування питань з залученням працівників поліції, встановлення, що ОСОБА_2 передав під охорону ПП «Хорт-М» не ті земельні ділянки, які зазначені в акті опису й арешту державного виконавця, 20 липня 2015 року охорону з поля площею 65,75 га було знято.

Як підстави позову позивач зазначив неправомірні дії відповідачів, які чинили перешкоди у зборі врожаю пшениці на земельній ділянці площею 65,75 га на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, внаслідок цих неправомірних дій позивач не зміг вчасно зібрати врожай до настання несприятливих погодних умов, тому внаслідок того, що 20 липня 2015 року був сильний шквальний вітер, зливний дощ та град, було знищено 80 процентів урожаю пшениці та завдано збитки ФГ в розмірі 633 000 грн..

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України, згідно з якою шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, є слідством такої протиправної поведінки.

Збитки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються лише тоді, коли особа могла реально отримати вигоду, якби не протиправна поведінка відповідача.

Отже, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороню земель» самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства (п.б ч.1 ст.211 ЗК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків, порядок визначення та відшкодування яких встановлюється Кабінетом міністрів України ( п. г ч.3 ст.152, ч.2 ст.157 ЗК України).

Згідно із частиною другою ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міцністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам.

Згідно пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, згідно пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до ст.156 ЗК, ст.1166 ЦК України така шкода відшкодовується у повному обсязі.

При пошкодженні посівів, самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Якщо замість пошкоджених посівів землекористувач провів у тому ж сезоні повторний посів культур, відшкодуванню підлягають витрати на пересівання (вартість насіння, обробітку землі тощо.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди тягар доказування згідно з перерахованими нормами розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди.

Розмір збитків за самовільне зайняття земельної ділянки розраховується відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року та Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963.

На підтвердження розміру збитків у вигляді неодержаного доходу позивач надав звіт про визначення розміру матеріальних збитків, завданих ФГ«Родючість» внаслідок шквального вітру, зливового дощу та граду 20 липня 2015 року на території с.Розкішне Голованівського району Кіровоградської області, складений суб?єктом оціночної дяльності ПП «МКЦ «Паритет». Згідно вказаного звіту розмір матеріальних збитків, завданих ФГ згідно Акту № 1 від 22 липня 2015 року, а саме внаслідок сильного шквального вітру, зливового дощу та граду 20 липня 2015 року склали 633 000 грн. без урахування ПДВ (т.1 а.с.12-39) .

В розрахунку зазначено, що середня урожайність пшениці по району 46,2 ц з 1 га, за даними Акту № 1 від 22 липня 2015 року 65 ц з 1 га, урожайність пшениці внаслідок сильного шквального вітру, зливового дощу та граду 20 липня 2015 року - 13 ц з 1 га, ринкова вартість пшениці 2900 грн. за 1 тонну (т.1 а.с.37).

Надав Акт № 1 від 22 липня 2015 року, складений комісією у складі начальника відділу агропромислового комплексу у Голованівському районі ОСОБА_12

В., голови ФГ «Родючість» ОСОБА_5, агронома ФГ «Родючість» ОСОБА_13, депутата Розкішненської сільської ради ОСОБА_14 та голови Розкішненської сільської ради ОСОБА_15 про те, що проведено обстеження посіву озимої пшениці сорту «Либідь» на площі 65,75 га і виявлено, що внаслідок сильного шквального вітру, зливового дощу та граду 20 липня 2015 року на території с.Розкішне Голованівського району Кіровоградської області посіви озимої пшениці на площі 65,75 га було виложено до поверхні грунту і пошкоджено, що пітверджується фотографіями та довідкою Кіровоградського обласного центру гідрометеорології № 29-138/149 від 22 липня 2015 року. При підрахунку біологічної урожайності виявлено, що втрати озимої пшениці складають 80 % урожаю. При обмолоті пшениці до граду урожайність становила 65 ц з 1 га, після граду урожайність склала 13 ц з 1 га . Втрати з 1 га склали 52 ц з 1 га, внаслідок чого господарство недоотримало 341,9 тонн зерна (т.1 а.с.40-43).

Також позивачем надано експертний висновок В-530 від 06 серпня 2015 року Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати про середню урожайність пшениці в господарстві - 65 ц/га при сприятливих умовах погоди при зборі врожаю (т.1 а.с.53-55).

Обгрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції зазначеним доказам не дав належної правової оцінки за правилами ст.89 ЦПК України, не врахував, що звіт про визначення розміру матеріальних збитків, складений суб?єктом оціночної дяльності ПП « МКЦ «Паритет» та експертний висновок В-530 від 06 серпня 2015 року Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати про середню врожайність пшениці в господарстві, не є належними доказами розміру збитків, оскільки належним доказом є акт про розмір збитків, складений відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Мністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року.

Суд безпідставно прийняв як належний доказ розміру майнової шкоди Акт № 1 від 22 липня 2015 року, оскільки позивачем не надано доказів про створення комісії за участі представників районної державної адміністрації, власника землі або землекористувача (орендаря), якому заподіяно збитки, представника підприємства та громадянина, який можливо буде відшкодовувати шкоду.

З наданого позивачем Акт № 1 від 22 липня 2015 року вбачається, що він не затверджений органом , який створював комісію, що склала відповідний акт, до участі в комісії не залучався ОСОБА_2 та представник ПП «Хорт-М».

В акті не відображено застосування Методики визначення розміру шкоди, а сам акт не містить жодних розрахунків, що стали підставою для визначення розміру збитків 633 000 грн..

Суд не перевірив правильність розрахунку завданих позивачу збитків, відповідність цих розрахунків спеціальним нормам у сфері землекористування, без встановлення обов'язкових умов і обставин, необхідних для відшкодування таких збитків, безпідставно задовольнив позов про відшкодування майнової шкоди.

На підтвердження розрахунків, які стали підставою для визначення збитків в сумі 633 000 грн. докази позивач не надав і в суд апеляційної інстанції, тому в позові про відшкодування збитків слід відмовити за недоведеністю позивачем їх розміру.

Крім того, про відшкодування збитків, завданих внаслідок знищення посівів пшениці, заявлено позивачем на підставі норм статей 22, 1166 ЦК України про деліктну відповідальність, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. Наявність усіх цих елементів судом першої інстанції не перевірено, при тому, що за відсутності хоча б одного з них цивільна відповідальність не настає.

Суд не врахував, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідачів лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності, поклавши солідарну відповідальність на відповідачів, не перевірив вини кожного з відповідачів окремо у спричиненні позивачу збитків, в чому саме полягає ця вина, та який вид цивільно-правової відповідальності розповсюджується на дії відповідачів (солідарна чи дольова).

Докази того, що внаслідок неправомірного зайняття земельної ділянки відповідачами була завдана шкода у вигляді знищення урожаю пшениці та, що саме зайняття земельної ділянки знаходиться у прямому причинному зв?язку з завданими збитками, в матеріалах справи відсутні.

Письмовими доказами, звітом про визначення розміру матеріальних збитків, Актом № 1 від 22 липня 2015 року, поясненнями свідків, допитаних судом першої інстанції, підтверджено, що шкода заподіяна внаслідок сильного шквального вітру, зливного дощу, граду.

За відсутності причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника, безпідставним є покладення солідарного обов?язку судом на відповідачів щодо відшкодування майнової шкоди.

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтвердив, що земельну ділянку площею 65,75 га, належну ФГ «Родючість», охорона ПП «Хорт-М» звільнила 20 липня 2015 року до початку дощу.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині відшкодування майнової шкоди, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині вимог про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381-383,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2018 року в частині задоволених вимог скасувати.

В задоволенні позову ФГ «Родючість» до ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Хорт-М» про стягнення майнової шкоди, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко