Справа № 446/616/17 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/811/2327/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

06.04.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11064,07 грн за кредитним договором № б/н від 29.03.2011, яка складається з 2611,60 грн заборгованості за кредитом, 7449,42 грн заборгованості за відсотками, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 510,72 грн штраф (відсоткова складова). Також просив стягнути судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.03.2011 ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов'язання не виконала.

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 липня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.03.2011, яка станом на 31.01.2017 становить 11064,07 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що 29.03.2011 нею було заповнено Анкету про бажання отримати кредитні кошти, що не тягне за собою жодних правових наслідків і не свідчить про взяття нею будь-яких зобов'язань. Вказує, що жодних кредитних договорів між нею та позивачем не було укладено. Вказує, що вона не підписувала і не ознайомлювалась із Умовами та правилами надання банківських послуг. Також посилається на пропуск позивачем позовної давності при звернення до суду із даним позовом. Крім цього вважає розрахунок заборгованості необґрунтованим. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства .

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 29.03.2011 відповідач ОСОБА_2 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якої відповідач отримала кредит у розмірі 3700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» від 12.07.2018 № 30.1.0.0/2-20170330/205 ОСОБА_2 згідно кредитного договору б/н від 29.03.2011 отримала картку № НОМЕР_1 з терміном дії до останнього дня місяця 01.2015 (а.с. 217).

Підписуючи заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також, як видно із довідки про умови кредитування, які підписані відповідачкою ОСОБА_2, остання погодилась на умови кредитування, за якими базова відсоткова ставка в місяць становить 3,0%, штраф 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 6).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, тоді як відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконував не належним чином, внаслідок чого допустив заборгованість.

Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.3-4), така станом на 31.01.2017 становить 11064,07 грн та складається з 2611,60 грн заборгованості за кредитом, 7449,42 грн заборгованості за відсотками, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 510,72 грн - штраф (відсоткова складова). Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором від 29.03.2011, внаслідок чого допустила утворення заборгованості по виконанню кредитних зобов'язань, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом, що становить 11064,07 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Районний суд, встановивши, що заборгованість за даним кредитним договором у ОСОБА_2 виникла з 02.06.2011, однак відповідачка здійснювала регулярно погашення боргу, зокрема, останній раз - 12.06.2014, прийшов до вірного висновку, що перебіг позовної давності перервався вчиненням відповідачкою дії по визнанню свого боргу шляхом часткової сплати боргу 12.06.2014. З даним позовом позивач звернувся до суду 06.04.2017, тобто в межах строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення штрафів не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявна довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду». У вказаній довідці передбачений штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів: 500 грн. + 5% заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Вказана довідка підписана відповідачкою (а.с. 6).

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 19.03.2019

Головуючий

Судді