печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08 жовтня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Диба І.Б.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу №757/34030/18-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.10.2017 на мосту Патона, біля електроопори №258 в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мерседес», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Форд Фієста», д.н.з НОМЕР_2 , належного на праві власності позивачу та під його керуванням. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 27.12.2017, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Згідно Звіту №97/17.11.17 від 17.11.2017 про оцінку вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням належного на праві власності вказаного автомобіля позивачу, складає 277173,91грн. Оскільки шкода завдана з вини відповідача і останній відмовляється в добровільному порядку відшкодувати позивачу збитки, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 277 173,91 грн. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок пошкодження його автомобіля йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях і яку він оцінює у розмірі 25 000 грн.

Ухвалою сідді від 08 січня 2019 року у справі відкрито провадження та призначно справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відзиву на позов до суду не надходило.

17 травня 2019 року у справі закрито підготовче провадження, про що постановлено відповідну ухвалу.

30 липня 2019 року вказа справа надійшла в провадження судді Бусик О.Л., на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду Клименко О.І. у зв`язку із повторним автоматичним розподілом справ судді Бортницької В.В.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач, який належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання та у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 29.10.2017 на мосту Патона, біля електроопори №258 в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мерседес», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Форд Фієста», д.н.з НОМЕР_2 , належного на праві власності позивачу та під його керуванням. (а.с.7) Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Форд Фієста», д.н.з НОМЕР_2 », отримав механічних пошкоджень. (а.с.7)

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 27.12.2017, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. (а.с.7)

Згідно Звіту №97/17.11.17 від 17.11.2017 про оцінку вартості матеріального збитку, складеного ФОП « ОСОБА_3 » вартість матеріального збитку складає

277 173, 91 грн. (а.с.12-41)

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, установлюючи презумпцію вини особи, яка завдала шкоди, Цивільний кодекс України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов суду не подав та не надав суду належних та достатніх доказів на спростування доводів позивача про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 277 173,91грн.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної шкоди в розмірі 277 173,91грн. та витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 1500 грн., що підтверджується квитанцією №822699 від 17.11.2017, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Протягом розгляду справи встановлено порушення прав позивача діями відповідача, що призвело до його моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, а саме: порушення звичайного способу життя, неможливість експлуатувати пошкоджений транспортний засіб, а відтак, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн., оскільки заявлений позивачем розмір є значно завищений і не підтверджується належними доказами.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3021,74грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" передбачено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

При цьому, вважаю відсутніми згідно ст.137 ЦПК України підстави для відшкодування заявлених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн., оскільки вартість цих послуг у розмірі 12 000 грн. не обґрунтовується та не підтверджується матеріалами справи. Зокрема, позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги позивачу у розгляді даної цивільної справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.3, 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 263-265, 268, 273, 280-283, ст.ст.352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 277 173 (двісті сімдесят сім тисяч сто сімдесят три) грн. 91 коп., витрат на проведення ескпертизи в розмірі 1500 ( одна тисяча п`ятсот) грн., моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) у відшкодування судових витрат судовий збір в розмірі 3021 (три тисячі двадцять одна) грн. 74 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18 жовтня 2019 року.

Суддя О.Л. Бусик