ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/222/19 Номер провадження 22-ц/814/996/19Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

з участю представника заінтересованих осіб ПАФ «УРОЖАЙ» та ОСОБА_2 - адвоката Левицького В.І., заінтересованої особи - ОСОБА_4,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2019 року, постановлену суддею Павлійчук А.В.,

у справі за заявою ОСОБА_5 про забезпечення позову до подання позовної заяви, заінтересовані особи: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, відділ у Глобинському районі Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, Глобинська міська рада, ОСОБА_6, ОСОБА_2, приватна агрофірма «УРОЖАЙ»,

в с т а н о в и в:

30.01.2019 ОСОБА_5 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, відділу у Глобинському районі Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, Глобинської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_2, приватної агрофірма «УРОЖАЙ» про захист права власності на земельну частку (пай) розміром 3,59 га, вартістю та з ціною 136 509,41 грн.

Просить забезпечити позов шляхом заборони відчуження та вчинення будь-яких дій до набрання законної сили рішенням суду щодо земельних ділянок: кадастровий номер НОМЕР_1 власник Глобинська міська рада; кадастровий номер НОМЕР_2 власник ОСОБА_6; кадастровий номер НОМЕР_3 власник ОСОБА_2, яка передала в оренду земельну ділянку приватній агрофірмі «УРОЖАЙ», ЗКПО 30901811 м.Глобине вул.Володимирська,170 Полтавської області.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_4 площею 359 га, розташованої в межах Глобинського міської ради, набутої на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданого Глобинською РДА 30.03.2005.

У зв'язку із тим, що на місці розташування належної йому земельної ділянки зареєстровані земельні ділянки Глобинської міської ради, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, яка передала землю в оренду приватній агрофірмі «УРОЖАЙ», йому відмовлено у виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення, відновлення меж земельної ділянки. Просить захистити порушене право шляхом заборони указаним особам здійснювати відчуження земельних ділянок та вчинення будь-яких інших дій.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Ухвала районного суду мотивована необґрунтованістю доводів заявника, що Глобинська міська рада, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та приватна фірма «УРОЖАЙ» мають намір чи здійснюють дії по відчуженню земельних ділянок чи іншим чином можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення.

ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постановити нову ухвалу згідно якої забезпечити позов шляхом заборони відчуження земельних ділянок та вчинення будь-яких дій на них.

Вважає, що районний суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, їх неправильно дослідив і оцінив надані ним належні докази, зокрема, витяги із Державного земельного кадастру про земельні ділянки та довідку ФОП Стешенко, якими підтверджено його наміри виготовити технічну документацію та підстави відмови у її виготовленні.

Також районним судом не надано оцінки повноваженням Глобинської міської ради, як органу місцевого самоврядування, у комунальній власності якого перебуває частина спірної земельної ділянки, яка розглядає та погоджуєна сесіях питання виділення земельних ділянок, тому в будь-який момент може погодити виділення іншій особі земельної ділянки, належної йому, а отже забезпечення позову є необхідним.

Вважає, що й інші особи, зазначені ним у заяві, можуть здійснити повне чи часткове відчуження спірних земельних ділянок, зокрема, ОСОБА_2 вже реалізувала своє право та передала в оренду земельну ділянку ПАФ «УРОЖАЙ».

19.03.2019 до апеляційного суду надійшли відзиви представника ПАФ «Урожай» і ОСОБА_2 - адвоката Левицького В.І., в яких він заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити їх без задоволення. Судові витрати та витрати на правову допомогу, орієнтовна вартість яких склала 4 500,00 грн., просить стягнути із ОСОБА_5

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не надсилали.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заінтересованих осіб ПАФ «УРОЖАЙ» і ОСОБА_2 - адвоката Левицького В.І., заінтересованої особи ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення,враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що з 30.01.2019 у провадженні Глобинського районного суду Полтавської області перебуває заява ОСОБА_5 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, відділу у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Глобинської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_2, приватної агрофірми «УРОЖАЙ» про захист права власності на земельну частку (пай) розміром 3,59 га, вартістю та з ціною 136 509,41 грн./а.с.2-3/ Підставами звернення до суду за захистом порушеного права стала відмова у виготовленні технічної документації на належну ОСОБА_5 земельну ділянку, у зв'язку із тим, що на її місці зареєстровані земельні ділянки Глобинської міської ради та інших громадян, що унеможливлює її використання за цільовим призначенням.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, районний суд брав до уваги інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також виходив із того, що припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення є необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з ухвалою суду, переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечений 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, відповідно до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 02.12.2006 №9 визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до п.1 розділу Х перехідних положень ЗК України (в редакції від 11.01.2005) рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, що визначений ст.202 указаного кодексу.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст.152 ЗК України, згідно з якою держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паю) громадянам, які бажають вести своє господарство одноосібно» від 20.03.2000 №410 ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення державного акту на право приватної власності на земельну частку (пай) за НОМЕР_6./а.с.7/

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови Глобинської райдержадміністрації від 23.03.2005 №275 є власником земельної ділянки площею 3,5900 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01 30 березня 2005 року./а.с.5/

Проте докази розташування земельних ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_1 (власник Глобинська міська рада), НОМЕР_2 (власник ОСОБА_6.); НОМЕР_3 (власник ОСОБА_2, передано в оренду приватній агрофірмі «УРОЖАЙ») у межах земельної ділянки, яка згідно з державним актом на право власності передана заявнику, а також її кадастровий номер, у справі відсутні.

Доводи, викладені ОСОБА_5 у апеляційній скарзі, щодо необхідності забезпечення позову шляхом заборони відчуження та вчинення будь-яких дій до набрання законної сили рішенням суду щодо земельних ділянок з підстав їх можливого відчуження, апеляційним судом до уваги не приймаються. Вони є необґрунтованими, порушують пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, так як можуть спричинити порушення права власності фізичних та юридичних осіб користуватися та розпоряджатися власним майном.

Натомість Глобинська міська рада, як орган місцевого самоврядування, відповідно до її повноважень здійснює продаж земельних ділянок комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзис) громадянам, юридичним особам на конкурентних засадах у випадках та порядку, встановлених главою 21 ЗК України і без наявності передбачених указаним Кодексом підстав та порядку (ч.11 ст.123 Кодексу), не має права відмовити особі в розгляді його питання щодо надання землі. За таких обставин, обраний заявником спосіб не є способом захисту порушеного права, а вжиття таких заходів забезпечення позову є втручанням в діяльність органу місцевого самоврядування та його дискреційні повноваження.

Решта доводів, викладених у апеляційній скарзі, зводиться до переоцінки доказів у справі та їх довільного тлумачення заявником, що є не допустимим

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Вимоги представника заінтересованих осіб ПАФ «УРОЖАЙ» і ОСОБА_2 - адвоката Левицького В.І., викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, в розмірі 4 500,00 грн., є недоведеними та не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.03.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак