Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 619/715/17

провадження № 61-28884св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на рішення Дергачівського районного суду Харківської області, у складі судді Болибок Є. А., від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії судів: Бурлаки І . В., Карімової Л. В., Яцини В. Б., від 29 серпня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що рішенням 26 сесії 5 скликання Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 12 вересня 2008 року ОСОБА_1 безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1223 га в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЖ № 464936 від 22 квітня 2009 року, однак це рішення винесено з порушенням вимог чинного законодавства. Факт протиправного вилучення земель сільськогосподарського призначення встановлено у ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню за обвинуваченням голови Русько-Лозівської сільської ради ОСОБА_4 .

Вказав, що відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області № 10-20.18-0.7-3707/2-16 від 04 жовтня 2016 року спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення знаходиться за межами с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що перелічені вище рішення складені та підписані особисто Русько-Лозівським сільським головою ОСОБА_4 без попереднього винесення даного питання на розгляд депутатів Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, про що свідчать постанови Золочівського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року та 11 серпня 2014 року, прийняті за результатами розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 366 КК України. Таким чином, вказаним органом місцевого самоврядування відповідне рішення про передачу відповідачу земельної ділянки загальною площею 0,1223 га не приймалося.

Вважав, що оскаржуваним державним актом на право власності на земельну ділянку, який підтверджує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, порушено інтереси держави щодо раціонального та ефективного використання земельних ресурсів, які є власністю народу України.

Згідно з інформацією відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області від 04 жовтня 2016 року № 10-20.18-0.7-3707/2-16 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 79626750 від 06 лютого 2017 року власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:0540 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 175 від 09 лютого 2016 року є ОСОБА_2 . У зв`язку з цим спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_2 , як добросовісного набувача.

Не дивлячись на покладені на Головне управління Держгеокадастру у Харківській області функції та повноваження, заходи представницького характеру з метою повернення зазначених земель у державну власність до теперішнього часу не вжито.

Із урахуванням зазначеного, прокурор просив позов задовольнити, визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :00:000:0540), загальною площею 0,1123 га серія ЯЖ № 464936 від 22 квітня 2009 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 , який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 87; скасувати право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, кадастровий номер :00:000:0540, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за ОСОБА_2 ; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області земельну ділянку площею 0,1223 га (кадастровий номер :00:000:0540), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року у задоволенні позову керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щоземельна ділянка була передана у приватну власність з порушенням вимог земельного законодавства, проте усунути ці порушення шляхом визнання недійсними державного акту про право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки у ОСОБА_2 неможливо у зв`язку із спливом строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якої було заявлено стороною спору.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області відхилено, а рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що на момент виникнення порушень прав держави був врегульований та функціонував механізм виявлення таких порушень через уповноважені державою органи, які після офіційної реєстрації державного акту про право власності на землю 22 квітня 2009 року мали можливість виявити порушення визначеного законом порядку виділення земельної ділянки, ініціювати відповідні процедури перевірки і звернення до суду, у тому числі за допомогою прокуратури, в межах передбаченого у статтею 257 ЦК України строку позовної давності. Крім того, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Золочівського районного суду Харківської області від 07 квітня 2011 року кримінальна справа № 2015/1-90/11 за обвинуваченням ОСОБА_4 була призначена до попереднього судового розгляду, що дає підстави для висновку, що органам прокуратури на той час вже було відомо про порушення інтересів держави у цьому спорі, а отже позов поданий поза межами строку позовної давності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У вересні 2017 року заступник прокурора Харківської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що строк позовної давності для звернення прокурора із цим позовом почався з моменту набрання чинності судовими рішеннями Золочівського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року та від 11 серпня 2014 року відносно ОСОБА_4 , винесеними у кримінальній справі за фактом підробки рішення сесії Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, на підставі якого виготовлено оспорений державний акт на право власності на земельну ділянку. Саме вказаними судовими рішеннями встановлено, що рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 12 вересня 2008 року, на підставі якого виготовлено оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку, винесено із порушенням вимог чинного законодавства та з перевищенням повноважень Русько-Лозівським сільським головою Дергачівського району Харківської області ОСОБА_4

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

30 вересня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 619/715/17-ц розподілено судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року справу за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов`язання вчинити певні дії призначено до судового розгляду.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 464936 від 22 квітня 2009 року ОСОБА_1 на підставі рішення 26 сесії 5 скликання Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 12 вересня 2008 року належить земельна ділянка площею 0,1223 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області від 04 жовтня 2016 року № 10-20.18-0.7-3707/2-16 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 79626750 від 06 лютого 2017 року на теперішній час власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:0540 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 175 від 09 лютого 2016 року є ОСОБА_2

Спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення знаходиться за межами с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області.

Постановами Золочівського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року та від 11 серпня 2014 року у справі № 2015/1-90/11 встановлено, що вказане вище рішення 26 сесії V скликання Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 12 вересня 2008 року про безоплатну передачу ОСОБА_1 зазначеної земельної ділянки є завідомо неправдивим та підробленим головою сільради ОСОБА_4 , який його самостійно виготовив, підписав та скріпив печаткою, без розгляду зазначеного питання на сесії сільської ради.

Вказані дії голови сільради, у тому числі щодо видачі рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 , кваліфіковані за частиною другою статті 366 КК України як внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, а також складання і видача завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки. Від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 звільнено на підставі Закону України «Про амністію в 2011 році».

Зазначеною постановою встановлено, що ОСОБА_4 , працюючи головою Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, підписав завідомо неправдиві рішення зазначеної ради, на підставі яких були видані відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки, в тому числі і державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 464936 на ім`я ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності (частина п`ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Виключно на пленарних засіданнях сільської ради відповідно до закону приймаються рішення щодо відчуження комунального майна та вирішуються питання регулювання земельних відносин (пункти 30 і 34 статті 26 вказаного Закону).

Частиною другою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Крім того, за змістом статей 17, 122 Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження земельними ділянками державної власності сільськогосподарського призначення у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів належать районним державним адміністраціям.

Відсутність рішення відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування (зокрема, його підроблення) про відчуження майна означає, що воно вибуло поза його волею.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із того, що набуття у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки26 сесія 5 скликання Русько-Лозівської сільської ради не приймала рішення від 12 вересня 2008 року про відведення та передачу земельної ділянки площею 0,1223 га (державний акт серії ЯЖ № 464936 від 22 квітня 2009 року) у приватну власність ОСОБА_1 .

При цьому суди дійшли обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском прокурором строку звернення до суду із цим позовом, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (частина четверта статті 56 ЦПК України).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Зазначений правовий висновок узгоджується із висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17, провадження № 14-183цс18, а також у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 619/738/17, (провадження № 61-22690св18), від 03 липня 2019 року у справі № 619/737/17-ц, (провадження № 61-36609св18), від 03 липня 2019 року у справі № 619/720/17 (провадження № 61-27502св18).

Суди дійшли обґрунтованого висновку, що право на позов виникло не з часу ухвалення Золочівським районним судом Харківської області судових рішень від 04 квітня 2014 року та від 11 серпня 2014 року у кримінальній справі, а з моменту, коли орган державної влади та прокурор мали можливість знати про порушення прав та інтересів держави.

Судами зроблено правильний висновок про те, що на момент виникнення порушень прав держави було врегульовано та функціонував механізм виявлення таких порушень через уповноважені державою органи, які після офіційної реєстрації державного акту про право власності на землю мали можливість виявити порушення визначеного законом порядку виділення земельної ділянки, ініціювати відповідні процедури перевірки і звернення до суду, у тому числі за допомогою прокуратури, в межах передбаченого статтею 257 ЦК України строку позовної давності.

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області у 2012 році звертався до суду з подібними позовами, з вимогами про визнання недійсними державних актів, виданих на підставі рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 12 вересня 2008 року, та витребування земельних ділянок (справа № 2010/5676/12, 2010/6430/12), у зазначених справах судами були ухвалені рішення, що свідчать про обізнаність як органів прокуратури, так і структурних підрозділів Держземагентства України про порушення у 2008 році вимог земельного законодавства при розпорядженні земельними ділянками. Про обізнаність органів прокуратури Харківської області із фактами порушення інтересів держави свідчить також проведення з 2011 року слідчими Дергачівської районної прокуратури Харківської області досудового розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_4

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, оскільки суди загалом правильно застосували до правовідносин сторін норми матеріального права, які регулюють ці спірні правовідносини, об`єктивно встановивши обставини справи, дійшли цілком обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову прокурора з підстав пропуску строку позовної давності при зверненні до суду.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович