ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення трьох відсотків річних, пені та індексу інфляції, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення трьох відсотків річних, пені та індексу інфляції за невиконання умов договорів банківського вкладу.

Позов мотивований тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року за невиконання зобов'язань по двом договорам банківського вкладу з відповідача на користь позивача були стягнуті суми грошових вкладів, три проценти річних та інфляційні втрати. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2016 року за невиконання зобов'язань по цим же договорам з відповідача на користь позивача були стягнуті три проценти річних та інфляційні втрати станом на 13 травня 2016 року.

В подальшому, 07 листопада 2017 року в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 201/8541/14-ц на картковий рахунок позивача було зараховано 413 097 грн. 70 коп. на погашення боргу за цими договорами, що підтверджується платіжним дорученням № 2313 від 27 жовтня 2017 року та випискою по рахунку приватного клієнта за період з 26 жовтня 2017 року по 07 листопада 2017 року, виданою ПАТ «Креді Агріколь Банк». Отже, суми грошових вкладів були примусово списані державною виконавчою службою з рахунку банку і фактично виплачені позивачу - 07 листопада 2017 року.

У зв'язку з цим на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача за період з 13 травня 2016 року по 06 листопада 2017 року тобто по день погашення заборгованості підлягають стягненню:

- за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року: 9005 грн. 49 коп. - три проценти річних, 39145 грн. 51 коп. - інфляційні нарахування;

- за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SАMDN3624 від 02 вересня 2013 року: 9054 грн. 90 коп. - три проценти річних, 39360 грн. 27 коп. - інфляційні нарахування.

Також позивач, у позовній заяві ставить питання про стягнення з відповідача пені за період з 29 грудня 2016 року по 06 листопада 2017 року в наступній сумі: за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року сума пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за вказаний період складає: 201781 грн. х 3 % х 313 днів прострочки / 100 % = 1 894 723 грн. 59 коп., а оскільки ця сума пені значно перевищує суму грошового вкладу, то позивач вважає за доцільне стягнути з відповідача пеню у розмірі грошового вкладу - 201 781 грн.; за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SАMDN3624 від 02 вересня 2013 року сума пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за вказаний період складає: 202888 грн. х 3 % х 313 днів прострочки / 100 % = 1 905 118 грн. 32 коп., а оскільки ця сума пені значно перевищує суму грошового вкладу, то позивач вважає за доцільне стягнути з відповідача пеню у розмірі грошового вкладу - 202 888 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року позов задоволено та постановлено стягнути на його користь з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року: 9005 грн. 49 коп. - три проценти річних, 39145 грн. 51 коп. - інфляційні нарахування, 201781 грн. - пеню, а всього 249932 грн.; стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SАMDN3624 від 02 вересня 2013 року: 9054 грн. 90 коп. - три проценти річних, 39360 грн. 27 коп. - інфляційні нарахування, 202888 грн. - пеню, а всього 251303 грн. 17 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення скасувати в частині задоволених вимог та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 згідно наведеного банком розрахунку. В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга Банку обґрунтована тим, що судом першої інстанції були невірно застосовані до боржника за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання положення ч. 5 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів". При цьому, апелянт зазначає, що згідно з формулою розрахунку пені, яку навів ВС у Постанові від 21 лютого 2018 року №61-5543св18 пеня на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" за двома договорами становить 1977,99 грн., а не 201781,00 грн., як нарахував позивач та стягнув суд першої інстанції. Крім того, апелянт не погоджується з розрахованими позивачем сумами інфляційних нарахувань.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що час прострочення виконання банком грошового зобов'язання з повернення грошових вкладів складає з 13 травня 2016 року по 06 листопада 2017 року включно - 543 дня, а тому за договором банківського вкладу № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року і додатковою угодою до нього від 30 серпня 2013 року сума 3% річних складає: 9005 грн. 49 коп., а за договором банківського вкладу № SAMDN3624 від 02 вересня 2013 року і додатковою угодою до нього від 02 вересня 2013 року сума 3% річних складає: 9054 грн. 90 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, судом першої інстанції з відповідача на користь позивача було стягнуто індекс інфляції за вказаними договорами банківського вкладу, який судом було розраховано на підставі розрахунку індексу інфляції повідомленим Державною службою статистики України наступного місяця, який слідує за розрахунковим, тобто з червня 2016 року (початок строку прострочення повернення сум згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2016 року - з 13 травня 2016 року). При цьому, зазначивши, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення, суд першої інстанції стягнув з Банку на користь позивача пеню за вказаними договорами банківського вкладу в сумі 201781 грн. та 202888 грн. відповідно.

З вказаними висновками суду колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 30 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір депозитного вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN1749, за яким позивачем було внесено вклад в сумі 183535 грн. строком до 30 серпня 2014 року зі сплатою 17% річних.

05 вересня 2013 року позивач поповнив даний вклад на грошову суму 15465 грн. Це підтверджується заявою позивача № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року на оформлення вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців», поданою до Севастопольської філії ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно додаткової угоди до договору № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року банк зобов'язався збільшити процентну ставку за вкладом на 2% річних.

02 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір депозитного вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN3624, відповідно до якого позивачем було внесено вклад в сумі 200000 грн. строком до 02 вересня 2014 року зі сплатою 17% річних. Це підтверджується заявою позивача № SAMDN3624 від 02 вересня 2013 року на оформлення вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців», поданою до Севастопольської філії ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно додаткової угоди до договору № SAMDN3624 від 02 вересня 2013 року банк зобов'язався збільшити процентну ставку за вкладом на 2% річних.

Відповідно до довідки банку від 26 травня 2014 року № 4303162 ОСОБА_1 має у ПАТ КБ «Приватбанк» рахунок № 2635***20, залишок грошових коштів на якому (станом на 26 травня 2014 року) 201780 грн. 54 коп., та рахунок № 2635***67, залишок грошових коштів на якому (станом на 26 травня 2014 року) 202887 грн. 67 коп.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2016 року, за невиконання банком зобов'язань по вказаним договорам стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року: 201780 грн. 54 коп. - суму грошового вкладу, 36652 грн. 68 коп. - суму процентів по вкладу, 4842 грн. 73 коп. - три проценти річних, 38943 грн. 73 коп. - інфляційні нарахування, а всього 282219 грн. 68 коп.; стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SАMDN3624 від 02 вересня 2013 року: 202887 грн. 67 коп. - суму грошового вкладу, 36753 грн. 24 коп. - суму процентів по вкладу, 4869 грн. 30 коп. - три проценти річних, 39157 грн. 38 коп. - інфляційні нарахування, а всього 283667 грн. 59 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

08 жовтня 2015 року на підставі зазначеного рішення апеляційного суду був виданий виконавчий лист № 201/8541/14-ц, за яким 20 жовтня 2015 року головним державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Черновою Л.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 49003854.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року, за невиконання банком зобов'язань по вказаним договорам стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 станом на 13 травня 2016 року за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року три проценти річних в розмірі 7562 грн. 62 коп., інфляційні втрати в розмірі 86967 грн. 61 коп., за договором банківського вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» № SАMDN3624 від 02 вересня 2013 року три проценти річних в розмірі 7604 грн. 12 коп., інфляційні втрати в розмірі 87444 грн. 73 коп., а всього 189579 грн. 08 коп.

07 листопада 2017 року на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1, відкритий у ПАТ «Креді Агріколь Банк», було зараховано 413097 грн. 70 коп. з призначенням платежу - згідно виконавчого документа (виконавчого листа) № 201/8541/14-ц від 08 жовтня 2015 року, боржник ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується платіжним дорученням № 2313 від 27 жовтня 2017 року та випискою по рахунку приватного клієнта за період з 26 жовтня 2017 року по 07 листопада 2017 року, виданою ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Отже, по договору від 30 серпня 2013 року та по договору від 02 вересня 2013 року суми грошових вкладів 201780 грн. 54 коп. та 202887 грн. 67 коп. відповідно були фактично виплачені позивачу - 07 листопада 2017 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2016 року за невиконання зобов'язань по вказаним договорам банківського вкладу з банку стягнуто суму 3 % річних та індексу інфляції за період з 11 лютого 2015 року по 12 травня 2016 року.

Сума боргу у вигляді грошових вкладів, часткового погашення індексу інфляції та 3 % річних згідно виконавчого листа № 201/8541/14-ц від 08 жовтня 2015 року була примусово списана державною виконавчою службою з рахунку банку і фактично виплачена позивачу 07 листопада 2017 року.

Таким чином, час прострочення виконання банком грошового зобов'язання з повернення грошових вкладів складає з 13 травня 2016 року по 06 листопада 2017 року включно - 543 дня.

Суму 3% річних, які на підставі ст. 625 ЦК України належать до стягнення на користь позивача за прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, наобхідно розраховувати наступним чином: 3% / 365 днів = 0,008219178 (сума основного боргу х 0,008219178 / 100) х кількість днів прострочення зобов'язання = сума процентів.

Сума основного боргу - 201781 грн., проценти - 0,008212178, кількість днів - 543 грн., загальні проценти - 9005,49 грн.

Отже, за договором банківського вкладу № SAMDN1749 від 30 серпня 2013 року і додатковою угодою до нього від 30 серпня 2013 року сума 3% річних складає: 9005 грн. 49 коп., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Сума основного боргу - 202888 грн., проценти - 0,008219178, кількість днів - 543 грн., загальні проценти - 9054,90 грн.

Отже, за договором банківського вкладу № SAMDN3624 від 02 вересня 2013 року і додатковою угодою до нього від 02 вересня 2013 року сума 3% річних складає: 9054 грн. 90 коп., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Що стосується індексу інфляції за вказаними договорами банківського вкладу, колегія суддів суддів виходить з наступного.

Індекс інфляції/індекс споживчих цін - це показник, що характеризує зміни загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Цей показник розраховується на основі споживчого набору товарів продовольчого та непродовольчого призначення і послуг.

Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (зокрема, у газеті «Урядовий кур'єр»). Ці показники, повідомлені засобами масової інформації з посиланням на Держкомстат України, є офіційними та можуть використовуватися для проведення перерахунків грошових сум.

Колегія суддів вважає, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат з урахуванням показника за листопад 2017 року є помилковим, так як станом на 06 листопада 2017 року цей показник ще не був опублікований в офіційних періодичних виданнях.

Загальний процент індексу інфляції за період з 13 травня 2016 року по 06 листопада 2017 року становить 19,3%.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що за договором банківського вкладу № SAMDN1749 від 30.08.2013 року сума індексу інфляції за зазначений період становитиме: 201 781 грн. х 19,3% /1 00 = 38939,95 грн., а за договором банківського вкладу № SAMDN3624 від 02.09.2013 року за період з 13 травня 2016 року по 06 листопада 2017 року становитиме: 202 888 грн. х 19,3% / 100 = 39153, 58 грн.

Верховний суд при розгляді цивільної справи № 759/13827/15-ц (касаційне провадження № 61-5543св18) аналогічної категорії (стягнення депозитних коштів за позовом кримського клієнта ПАТ КБ «ПриватБанк») у постанові від 21 лютого 2018 року висловив позицію стосовно правомірності нарахування та стягнення пені на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» та навів відповідну формулу розрахунку пені в розмірі 3% вартості несвоєчасно наданої послуги споживачу за кожний день затримки надання такої послуги.

Так, Верховний Суд зазначив, що відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочки.

Згідно із частиною 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про поширення положень ЗУ «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносин, за змістом ч. 5 ст. 10 якого та ч. 1 ст. 1061 ЦК України, якою передбачено виплату банком вкладнику процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором, вартість послуги за договором банківського вкладу - це розмір процентів, які банк має сплатити за користування коштами вкладника.

Відповідно до умов договорів № SAMDN1749 від 30.08.2013р. (сума вкладу 201 780,54 гри) та № SAMDN3624 від 02.09.2013р. (сума вкладу 202 887,67 грн) відсоткова ставка за депозитом була встановлена на рівні 19% річних, тобто це є вартістю послуги за один рік по кожному договору.

За двома вищезазначеними договорами - загальна сума вкладу складає 404 668,21 грн.

Таким чином, вартість послуги за один день становить - (19 : 365 дн.) = 0,05205479%

З цього випливає, 3% вартості послуги за 365 днів за двома договорами банківського вкладу на загальну суму 404 668,21 грн., яку суд стягнув з банку за попереднім судовим рішенням на користь позивача, становить: 404 668,21 грн. х 0,05205479 % х 3 % х 313 днів = 1 977,99 грн..

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з Банку на користь позивача підлягає стягненню пеня у загальному розмірі 1 977,99 грн..

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат колегією суддів не перевіряється, оскільки не є предметом апеляційного оскарження.

Враховуючи зазначені норми закону, колегія суддів приходить до висновку , що оскаржуване рішення як таке, що ухвалене у порушення вимог матеріального та процесуального права підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог останнього.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року - в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення трьох відсотків річних, пені та індексу інфляції - задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу "Депозит Плюс на 12 місяців" № SAMDN 1749 від 30 серпня 2013 року: 9005,49 грн. - 3% річних та 38 939,95 грн. - інфляційні нарахування.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу "Депозит Плюс на 12 місяців" № SAMDN 3624 від 02 вересня 2013 року: 9054,90 грн. - 3% річних та 39 153,58 грн. - інфляційні нарахування.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договорами банківських вкладів "Депозит Плюс на 12 місяців" № SAMDN 1749 від 30 серпня 2013 року та № SAMDN 3624 від 02 вересня 2013 року пеню в сумі 1 977,99 грн..

Рішення в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко