РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/14490/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/377/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ковальчук Н. М.,

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевич С. В.,

секретар судового засідання Шептицька С. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

на стороні відповідача - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2018 року, ухвалене о 17 годині 39 хв. у складі судді Смолій Л. Д., дата складання повного тексту невідома,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,ПрАТ «Український страховий дім» в особі Рівненської філії ПрАТ «Український страховий дім» про стягнення на його користь:

- зПрАТ «Український страховий дім» страхове відшкодування в сумі 50 000 гривень;

- з ОСОБА_3 - 134 917, 85 грн. майнової шкоди на відновлювальний ремонт автомобіля, що не покривається страховим відшкодуванням; 900 гривень витрат, понесених на оплату звіту експерта; 50000 гривень моральної шкоди; 9270 гривень витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 26.12.2014 року на перехресті вулиць Поповича-Дворецька в м.Рівне сталось ДТП на участю автомобіля «Фольксваген Пасат», держ.номер НОМЕР_2, під його керуванням та маршрутного таксі «ГАЛАЗ 3209.10», держ.номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок зіткнення його автомобіль зазнав механічних ушкоджень, матеріальний збиток на відновлення автомобіля складає 184 917,85 грн. Постановою Рівненського міського суду від 31 січня 2015 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Рівненської області від 17 липня 2015 року, ОСОБА_3визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Під час провадження справи в суді у лютому 2016 року позивач подав заяву про заміну первісного відповідача належним - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, яка задоволена ухвалою Рівненського міського суду від 1 березня 2016 року, та просив стягнути на його користь:

- зПрАТ «Український страховий дім» страхове відшкодування в сумі 50 000 гривень;

- зфізичної особи-підприємця ОСОБА_2 134 917, 85 грн. майнової шкоди на відновлювальний ремонт автомобіля, що не покривається страховим відшкодуванням; 900 гривень витрат, понесених на оплату звіту експерта; 50000 гривень моральної шкоди; 9270 гривень витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Заяву про заміну первісного відповідача належним обгрунтував тим, що ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2, який є власником автомобіля «ГАЛАЗ 3209.10».

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути на його користь з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 всю суму матеріальної шкоди, яка визначена відповідно до висновку експерта № 808 від 01.08.2018 року 187 667,30 грн., 900 гривень витрат, понесених на оплату звіту експерта; 50000 гривень моральної шкоди; 9270 гривень витрат на оплату професійної правничої допомоги, судові витрати по справі. Підставою для зміни позовних вимог стало те, що автомобіль «ГАЛАЗ 3209.10» не забезпечений цивільно-правовою відповідальністю за завдання шкоди третім особам, поліс обов»язкового страхування даного автомобіля відсутній.

Рішення Рівненського міського суду від 17 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 187667 гривень 30 копійок, 50000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, 900 гривень витрат понесених на оплату за виготовлення звіту експерта, 9 270 гривень витрат на оплату надання професійної правничої допомоги, 3416 грн. 99 коп. витрат понесених на сплату судового збору.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ФОП ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що суд не врахував того, що на момент вчинення ДТП відповідальність власника автомобіля перед третіми особами була застрахована у ПрАТ «Український страховий дім», а тому саме страховик повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду в межах суми страхового відшкодування. До даних правовідносин суд не застосував відповідно норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про страхування». Суд не врахував висновки, викладені Великою палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, де зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що Звітом про оцінку пошкодженого автомобіля визначено збиток в сумі 184917,85 грн. відповідно до висновку експерта вартість досліджуваного автомобіля на момент ДТП становить 38542 грн. Позивачем подано заяву про те, що в нього відсутні документальні дані про ремонт автомобіля, а приблизно він витратив 185 тис. гривень Суд першої інстанції не вирішив питання про передачу майна відповідачу після відшкодування збитків, і не зменшив відшкодування на 38527,22 грн. Відсутнє обґрунтування про розмір моральної шкоди. Позивачем не доведені витрати, що понесені ним на правничу допомогу. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішенні про задоволення позову в частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 майнової шкоди в повному розмірі 187667 гривень 30 копійок, суд першої інстанції виходив з того, що останній є особою, зобов»язаною відшкодувати шкоду потерпілому, оскільки водій транспортного засобу на момент вчинення ДТП перебував з відповідачем у трудових відносинах.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Аргументи апеляційної скарги про те, що завдану потерпілому шкоду в розмірі страхового відшкодування повинен відшкодувати страховик не підтверджені жодними доказами, а тому законних висновків суду не спростовують. Судом першої інстанції достовірно встановлено, що поліс обов»язкового страхування наземних транспортних засобів на автомобіль НОМЕР_1 відсутній.

Відповідно до матеріалів справи встановлено: позивач є власником автомобіля Фольксваген Пассат з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2. Зазначене стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

26 грудня 2014 року о 08 год. 20 хв. в м. Рівне на перехресті вулиць Поповича - Дворецька ОСОБА_3, керуючи автобусом «ГАЛАЗ 3209.10» держ.номер НОМЕР_1, порушив вимоги п. 10.1, п.13.3 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечно при зустрічному роз»їзді, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Пасат», держ.номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Рівненського міського суду від 31 січня 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Рівненської області від 17 липня 2015 року, винним у дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_3

Власником транспортного засобу «ГАЛАЗ 3209.10» держ.номер НОМЕР_1, є ФОП ОСОБА_2

Згідно договору між працівником і фізичною особою від 01 травня 2004 року (із змінами і доповненнями відповідно до угоди від 19 травня 2004 року) ОСОБА_3 з 1 травня 2004 року перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2, працював водієм маршрутного таксі. Договір зареєстрований у Дубенському МРЦЗ 19.05.2004 року за № 338, запис внесено до трудової книжки ОСОБА_3

Відповідно до висновку № 808 за результатами судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 569/14490/15-ц від 01.08.2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Фольксваген Пассат, держ.номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження в ДТП 26.12.2014 року становить 187667,30 гривень.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи

Згідно з ч..2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Вказані норми закону відмежовують поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Встановлені в судовому засіданні обставини, що підтверджені належними та допустимим доказами, дають підстави для висновку про законність позовних вимог до власника маршрутного таксі ФОП - ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої водієм, який перебував з ним у трудових відносинах.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За п.3) ч.2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої у наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 50 000 гривень моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтував такий висновок тим, що позивач не міг користування автомобілем, що призвело до порушення звичного режиму життя позивача та неможливості використовувати автомобіль для роботи, відмова відповідача добровільно відшкодувати матеріальний збиток, тривалість моральних страждань позивача, оскільки з моменту заподіяння шкоди минуло близько чотирьох років.

За роз»ясненнями п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Погоджуючись із позовними вимогами про розмір моральної шкоди в сумі 50 000 гривень, суд першої інстанції аргументував тим, що відсутність автомобіля і порушення у зв»язку з цим звичного режиму життя позивача є довготривалим і продовжувались більше чотирьох років. При цьому суд першої інстанції не врахував, що автомобіль був відремонтований позивачем, що стверджується висновками експерта, де досліджувався відновлений автомобіль і у розмір відшкодування матеріального збитку включені всі відновлювальні роботи.

Невірним, на думку апеляційного суду, є висновок місцевого суду про те, що моральна шкода позивачу завдана неможливість використовувати ним автомобіль для роботи. Такі втрати не можуть рахуватись немайновою шкодою, а тому не впливають на розмір морального відшкодування.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд приходить до висновку, що розмір завданої моральної шкоди є меншим, ніж заявлений позивачем, і рішення в цій частині слід змінити, зменшивши стягнення моральної шкоди до 25 000 гривень.

Відповідно до ст..133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи процесуальні норми та підтверджуючі документально понесені позивачем судові витрати, апеляційний суд вважає, що рішення в частині відшкодування судових витрат на користь позивача є законним та обґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були не правильно та не повно встановлені обставини справи в частині вимог про стягнення моральної шкоди, в зв'язку із чим рішення підлягає зміні в цій частині.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2018 року змінити в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, зменшивши розмір її відшкодування з 50 000(п»ятдесяти тисяч) гривень до 25 000(двадцяти п»яти тисяч) гривень.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Бондаренко Н.В.

підпис Хилевич С. В.

Згідно:суддя Ковальчук Н. М.