Справа № 636 / 2901 / 19
№ 2 / 636 / 1555 / 19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить Ѕ частина, а також 1/6 частина квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на майно, виданого 13.11.2012 року Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НВО 707622, виданого 02.02.2017 року Чугуївською держнотконторою Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-127.

Крім того, позивач вказав, що на момент приватизації ним зазначеного житла, речей відповідача у цій квартирі не було, йому взагалі не відомо хто він, ніколи його не бачив та з ним не спілкувався.

До набуття позивачем права власності на вищезазначене нерухоме майно, не відомо з чиєї згоди, за вказаною адресою в якості мешканця був зареєстрований відповідач, який останні 15 років фактично не проживає за місцем своєї реєстрації.

В зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в його квартирі, він не має можливості оформити субсидію.

Сторони до зали судових засідань не з`явились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, відповідач позов визнав (а.с. 24-26).

Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого від 13.11.2012 року Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області, підтверджується належність позивачу права приватної власності на Ѕ частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Крім того, з врахуванням того, що зазначена квартира була приватизована ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по Ѕ частині кожному, вбачається, що відповідач власником цієї квартири не був.

Разом з цим, свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Є.Г. від 02.02.2017 року, та зареєстрованого в реєстрі за № 2-127, підтверджується належність позивачу права приватної власності на 1/6 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно будинкової книги, за вище зазначеною адресою з 17.05.2000 року зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 10,11).

Відповідач за вище вказаною адресою не проживає більше 15 років, але зареєстрований, що підтверджується актом про встановлення фактичного проживання від 12.07.2019 року, складеного депутатом Чкаловської селищної ради, за підписами сусідів позивача (а.с. 13).

Крім того, згідно довідки з виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області за № 01-02-25/1002 від 15.07.2019 року, в домоволодінні ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично не проживає (а.с. 12).

Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але більше 15 років у квартирі не проживає, його речей у вказаній квартирі немає, однак на відповідача продовжують нараховуватися комунальні платежі, які позивач вимушений сплачувати самостійно.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Той факт, що за адресою позивача зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає більше 15 років, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрація відповідача перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися майном. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов`язків.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Посилання позивача у позові вказуються на те, що відповідач не є членом родини позивача.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57 /цс 11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Тобто, умовою визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є не проживання особи протягом певного часу.

Крім того, враховуючи, що позивач станом на 13.11.2012 року набув права власності на Ѕ частину вказаної квартири шляхом приватизації, та в подальшому ще на 1/6 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом, а також те що згідно ч.2 ст. 64 ЖК України відповідач не є членом сім`ї позивача, ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вище вказаній квартирі між ними не укладалося, виходячи зі змісту Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс-11- звільнення особою спірного житлового приміщення та її відсутність без поважних причин за місцем реєстрації встановлений строк є достатньою правовою підставою для визнання її такою, що втратила право користування житлом, суд приходить до висновку що ОСОБА_2 втратив право користуватися квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись: ст.ст. 64, 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 334, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 128, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя