Провадження № 2/243/874/2019
Справа № 243/1456/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Хміль О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 01 вересня 2018 року навчається на першому курсі денної форми навчання на контрактній основі Донецького Національного медичного університету. Вказує на те, що шлюб між його батьками розірвано, та на теперішній час він повністю знаходиться на утриманні своєї матері. Зазначає, що батько матеріальної допомоги йому не надає, хоча спроможній її надавати, оскільки офіційно працевлаштований у Миколаївській спеціальній загальноосвітній школі інтернаті № 7 Донецької обласної ради. Він у звязку з навчанням не працює, а тому потребує матеріальної допомоги. У звязку з викладеним, просить стягувати з ОСОБА_2 аліменти на його користь та утримання у розмірі ј всіх видів заробітку відповідача до закінчення ним, ОСОБА_1, навчання, однак не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на час навчання його сина ОСОБА_1

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії І-НО № 731101 ОСОБА_1 народився 31 грудня 2000 року у м. Словянську Донецької області, його батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4).

Згідно із довідкою Донецького Національного медичного університету № 174Ф/18 від 01 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 є студентом 1 курсу у Донецькому національному медичному університеті (IV рівень акредитації) на фармацевтичному факультеті очній, контрактній формі навчання. Термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2019 року (а.с.9).

Згідно із договором к/ф -48-2018 від 08 серпня 2018 року, укладеним в особі ректора Донецького національного медичного університету та ОСОБА_3, вбачається, що ОСОБА_1 зараховано до Донецького національного медичного університету з денною формою навчання, на контрактній основі. Строк надання освітньої послуги з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2023 року, вартість навчання за один рік складає 18 000 гривень. Загальна вартість за весь термін навчання у зазначений період складає 90 000 грн.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час звернення до суду має повних вісімнадцять років та потребує матеріальної допомоги, так як у звязку з навчанням на денному відділенні Донецького Національного медичного університету з оплатою вартості навчання на договірних засадах, не працює та не має доходу.

Строк навчання до 30 червня 2023 року.

Відповідач ОСОБА_2 в свою чергу, може надавати матеріальну допомогу, оскільки він є працездатним, стан здоровя задовільний, інших утриманців не має.

Згідно із ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно ст. 200 СК України, суд може визначити розмір аліментів на повнолітню дочку, сина, в твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно ст. 182 СК України, враховує його матеріальне становище і стан здоровя, а також матеріальне становище та стан повнолітньої дочки, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до закінчення навчання, але не більш як до досягнення донькою 23-х років.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_1 має повних 18 років, продовжує навчання, навчається на оплатній основі, стипендію не отримує, суд визначає частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на утримання сина, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання сином, але не більш як до досягнення ним 23-х років.

На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту предявлення позову до суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розвязуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого.

Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч.6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати».

За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави.

Таким чином, враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави.

Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України.

На підставі ст. ст.182, 191, 198-201 Сімейного Кодексу України,керуючись ст.ст. 2, 13, 77, 81, 128, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання задовольнити у повному обсязі.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь та утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) ОСОБА_2, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2019 року до закінчення сином навчання, однак не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складений 21 березня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич