Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 546/780/15-ц

провадження № 61-19853св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Кредитна спілка «Полтава і полтавці»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кредитної спілки «Полтава і полтавці» на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Панченка О. О., Бутенко С. Б., Обідіної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року Кредитна спілка (далі - КС) «Полтава і полтавці» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 13 жовтня 2009 року між КС «Полтава і полтавці» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 92. Згідно з цим договором спілка зобов`язалася надати відповідачу кредит строком на 12 місяців у розмірі 5 783 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,19 % на день, а боржник зобов`язалася погасити кредит та сплатити відсотки згідно з графіком погашення кредиту.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором від 13 жовтня 2009 року між КС «Полтава і полтавці» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 88.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 20 лютого 2014 року стягнуто з відповідачів нараховані відсотки за вказаним кредитним договором станом на 20 квітня 2012 року, які частково сплачені, погашення основної суми боргу у розмірі 5 783 грн відповідачами не здійснювалося.

Ураховуючи наведене, КС «Полтава і полтавці» просила суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором від 13 жовтня 2009 року № 92 за період з 21 квітня 2012 року по 10 липня 2015 року у розмірі 38 760,96 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 793,65 грн, а всього 42 554,61 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2016 року у складі судді Горулька О. М., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 06 лютого 2017 року, позов КС «Полтава і полтавці» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Полтава і полтавці» інфляційні втрати у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 92 від 13 жовтня 2009 року станом на 10 липня 2015 року у розмірі 3 793,65 грн солідарно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що з моменту набрання законної сили судовим рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором припиняється право кредитора здійснювати нарахування процентів за користування кредитом, неустойки, комісійних тощо поза строком дії кредитного договору.

Разом з тим, позивач має право вимагати відшкодування йому передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інфляційних втрат, понесених порушенням строків виконання грошового зобов`язання.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, КС «Полтава і полтавці», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судові рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення по суті спору, яким позов задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У липні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу кредитної спілки, в якому вказує на безпідставність її вимог, вважає судові рішення судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими, тому просить залишити їх без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга КС «Полтава і полтавці» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції, а також рішення районного суду, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після звернення до суду та стягнення судовим рішенням суми заборгованості за кредитом у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Встановивши, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2010 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було солідарно стягнуто на користь КС «Полтава і полтавці» повну заборгованість за кредитним договором від 13 жовтня 2009 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що кредитор за вказаним договором не мав права продовжувати нараховувати позичальнику відсотки за користування кредитом, а має права вимагати відшкодування йому сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, є помилковими, а висновки судів попередніх інстанцій зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права.

Висновки судів також співпадають з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, вірно встановили правовідносини, що склалися, та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову КС «Полтава і полтавці» у частині стягнення з боржника та поручителя нарахованих відсотків за користування кредитними коштами після стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі рішення суду.

Отже, доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, як і рішення районного суду, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні представником позивача норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кредитної спілки «Полтава і полтавці» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк