Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 299/3249/16-ц

провадження № 61-27468св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - Публічне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго»,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Готри Т. Ю., Фазикош Г. В., Собослоя Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» (далі - ПАТ «Закарпаттяобленерго», Товариство) про скасування протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією, посилаючись на те, що він разом із дружиною ОСОБА_2 є власниками житлового будинку по АДРЕСА_1 . 19 лютого 2015 року під час обстеження за вказаною адресою електроустановки працівниками Виноградівського району електричних мереж (далі - Виноградівський РЕМ) ПАТ «Закарпаттяобленерго» було виявлено факт порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила), а саме: змінена структура магнітних доменів індикаторів магнітних полів (далі - ІМП), встановлених на корпусі лічильника в точці 1 № М8380815 та в точці 8 № М8380816. За вказаним фактом було складено акт про порушення № 111903, в якому описана схема електропостачання, зазначені відомості про опломбування лічильника та його повірку, про індикатори дії впливу постійного (змінного) магнітного та електричного полів, результати проведення вимірів параметрів схеми електропостачання. Також в акті вказано, що вилучений прилад обліку вкладений у пакет та опломбований пломбою № НОМЕР_1 . В подальшому рішенням комісії з розгляду акта про порушення, оформленим протоколом від 08 листопада 2016 року № 496, було нараховано збитки за безоблікове споживання електричної енергії в розмірі 20 075,57 грн. Вважає, що в порушення вимог чинного законодавства ні він, ні його дружина не були присутні під час проведення перевірки та складання акта. При цьому він не уповноважував свою дочку ОСОБА_3 , яка не є споживачем та перебувала у них лише в гостях, бути його представником у відносинах з відповідачем, в тому числі підписувати чи отримувати будь-які документи. Також працівниками Виноградівського РЕМ не було дотримано визначених Положенням про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженим наказ Міністерства палива та енергетики України 21 червня 2003 року № 322, строків направлення вилученого лічильника на експертизу. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив скасувати вищевказаний протокол комісії від 08 листопада 2016 року № 496.

У грудні 2016 року ПАТ «Закарпаттяобленерго» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, посилаючись на те, що 19 лютого 2015 року під час перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок було виявлено факт порушення відповідачами Правил, на підставі чого представники енергопостачальника склали акт про порушення № 111903. 19 вересня 2016 року комісією Товариства було проведено експертизу вилученого у споживачів приладу обліку, за результатами якої встановлено його непридатність для подальшої експлуатації, а саме: виявлено порушення герметичності корпусу лічильника у зв`язку з пошкодженням лівого (нижнього) гвинта, який кріпить кожух до цоколя; порушена геометрія магнітної суспензії під дією магнітного поля в точці 1 № М8380815 та в точці 8 № М8380816, яка перевищує поріг спрацювання ІМП. В подальшому рішенням комісії, оформленим протоколом від 08 листопада 2016 року № 496, було нараховано збитки за безоблікове споживання електричної енергії в розмірі 20 075,57 грн. Враховуючи викладене, ПАТ «Закарпаттяобленерго» просило стягнути з відповідачів на свою користь збитки у вказаному розмірі, а також понесені судові витрати.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2017 року у складі судді Трагнюк В. Р. в задоволенні зустрічного позову відмовлено, а первісний позов - задоволено. Скасовано протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 08 листопада 2016 року № 496.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що акт про порушення від 19 лютого 2015 року № 111903 складено представниками ПАТ «Закарпаттяобленерго» за відсутності споживача, з порушенням передбаченої Правилами та Методикою визначення обсягу і вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика) процедури та строків розгляду актів та проведення експертизи приладів обліку.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Закарпаттяобленерго» задоволено. Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» завдані збитки в розмірі 20 075,57 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не передбачено такого способу захисту цивільних прав як оскарження протоколу засідання комісії, яким лише засвідчено факт порушення споживачем Правил та визначено обсяг заподіяних збитків. Зазначений протокол може бути використаний судом як доказ, із наданням йому відповідної оцінки під час вирішення спору, зокрема щодо наявності підстав для відшкодування збитків. Задовольняючи зустрічний позов, суд мотивував своє рішення тим, що згідно з пунктом 3.1 Методики факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою, однак зазначене в акті від 19 лютого 2015 року № 111903 порушення не було пов`язане з пошкодженням пломб та/або приладів обліку, а тому проведення експертизи в такому випадку не вимагалося. Поряд з цим в матеріалах справи міститься висновок експертизи від 19 вересня 2016 року, яким встановлено, що знятий в житловому будинку ОСОБА_1 прилад обліку не придатний для подальшої експлуатації - виявлено порушення герметичності корпусу лічильника. Однак визначення розміру збитків здійснювалося Товариством не на основі вказаного висновку, яким встановлено інше порушення Правил, а на підставі акта від 19 лютого 2015 року № 111903. Зазначені в акті порушення були виявлені у присутності доньки споживачів, яка допустила працівників Виноградівського РЕМ до огляду лічильника з дозволу ОСОБА_1 . Крім того, оскільки цей акт був підписаний трьома представниками енергопостачальника, то він вважається дійсним (пункт 53 Правил), у зв`язку з чим є належним доказом на підтвердження факту вчинення відповідачами вказаного порушення. Аргументи ОСОБА_1 про те, що згідно з абзацом восьмим пункту 53 Правил акт про порушення, який не був розглянутий протягом 50 календарних днів від дня його складання, вважається недійсним та підлягає скасуванню, суд не взяв до уваги, посилаючись на те, що акт про порушення було складено представниками енергопостачальника 19 лютого 2015 року, тобто до набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 591 «Про внесення змін до Правил користування електричною енергією для населення», якою доповнено вказаний пункт Правил абзацом восьмим. Наданий позивачем розрахунок вартості необлікованої електричної енергії, який не спростований відповідачами, здійснений на підставі Методики, за період з 19 вересня 2014 року по 19 лютого 2015 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року, а рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2017 року залишити в силі.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що в порушення вимог чинного законодавства ні він, ні його дружина не були присутні під час проведення перевірки та складання акта про порушення від 19 лютого 2015 року № 111903. При цьому він не уповноважував свою дочку ОСОБА_3 , яка перебувала у них лише в гостях, бути його представником у відносинах з Товариством, в тому числі підписувати чи отримувати будь-які документи. Працівниками Виноградівського РЕМ не було дотримано строків направлення вилученого лічильника на експертизу. Апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_3 Зняття та опломбування лічильника, що підлягає експертизі, проводиться у присутності споживача. В акті від 19 лютого 2015 року № 111903 підпис його дочки підроблений. Акт про порушення, який не був розглянутий протягом 50 календарних днів від дня його складання, вважається недійсним та підлягає скасуванню.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 травня 2018 року справу № 299/3249/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 213 Цивільного процесуального кодексу Українивід 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 214 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до частини першої статті 303, частини першої статті 304 ЦПК України 2004 року під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України 2004 року.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . 19 лютого 2015 року на його ім`я був відкритий особовий рахунок на споживання електричної енергії, постачання якої здійснює ПАТ «Закарпаттяобленерго».

ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 користуються послугами Товариства та сплачують на його рахунок кошти за спожиту електроенергію.

19 лютого 2015 року під час перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок у вищевказаному будинку працівниками Виноградівського РЕМ було виявлено порушення пункту 42 Правил, а саме: змінено структуру магнітних доменів ІМП, встановлених на корпусі лічильника в точці 1 № М8380815 та в точці 8 № М8380816, про що було складено акт від 19 лютого 2015 року № 111903, з яким ознайомилася під підпис дочка ОСОБА_1 - ОСОБА_3 Вилучений прилад обліку вкладено у пакет та опломбовано пломбою № 016668157.

В акті № 111903, який також підписаний трьома представниками енергопостачальника, міститься схема електропостачання, відомості про опломбування лічильника та його повірку, про індикатори дії впливу постійного (змінного) магнітного та електричного полів, результати проведення вимірів параметрів схеми електропостачання.

Висновком проведеної комісією ПАТ «Закарпаттяобленерго» експертизи від 19 вересня 2016 року № 1010 встановлено, що знятий в житловому будинку ОСОБА_1 прилад обліку не придатний для подальшої експлуатації. Порушено герметичність корпусу лічильника у зв`язку з пошкодженням лівого (нижнього) гвинта, який кріпить кожух до цоколя. Порушена геометрія магнітної суспензії під дією магнітного поля в точці 1 № М8380815 та в точці 8 № М8380816, яка перевищує поріг спрацювання ІМП.

Рішенням комісії з розгляду акта про порушення Правил, оформленим протоколом від 08 листопада 2016 року № 496, відповідачам за зустрічним позовом нараховано збитки за безоблікове споживання електричної енергії в періодз 19 вересня 2014 року (день останньої технічної перевірки) по 19 лютого 2015 року (день виявлення порушення) в розмірі 20 075,57 грн.

Апеляційним судом також встановлено, що зазначені в акті від 19 лютого 2015 року № 111903 порушення були виявлені у присутності доньки споживачів, яка допустила працівників Виноградівського РЕМ до огляду лічильника з дозволу ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Відносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, положеннями Закону України від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР «Про електроенергетику» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 575/97-ВР), Правилами та Методикою.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 26 Закону № 575/97-ВРспоживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 11 ЦК України за відсутності письмового договору факт відкриття особового рахунку, видача книжки та постачання електричної енергії вважається укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику».

Відповідно до частин другої, третьої статті 27 Закону № 575/97-ВРправопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Згідно з пунктами 9, 10 Правил споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами. Прилади обліку встановлюються відповідно до вимог правил улаштування електроустановок. Прилад обліку повинен мати пломбу з відбитком повірочного клейма територіального органу Держспоживстандарту та пломбу з відбитком клейма або логотипу енергопостачальника.

У пункті 42 Правил визначено, що побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний: невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі засобу обліку; оплачувати спожиту-електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності.

Згідно з пунктом 48 Правил та пунктом 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2006 року № 122, розмір збитків, завданих енергопостачальнику, розраховується відповідно до оформленого акта про виявлене порушення та згідно з Методикою.

Пунктом 53 Правил (в редакції, чинній на час складання акту про порушення від 19 лютого 2015 року № 111903) передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 Методики вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог Правил, та в разі виявлення порушень Правил, зокрема, пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, використання фазозсувного трансформатора тощо (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу (власнику або наймачу об`єкта) приладів обліку, установлених пломб та індикаторів). Факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою.

Згідно з пунктом 1.3 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 21 червня 2003 року № 322 (далі - Положення), експертиза лічильників проводиться у разі: повної зупинки або нестійкої роботи лічильника (підпункт 1.3.1); наявності ознак порушення пломб чи підробки відтиску тавра територіального органу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики або енергопостачальника, втручання в лічильний механізм (підпункт 1.3.2); зовнішнього пошкодження корпусу лічильника, тріщин скла чи наявності щілин між склом і кожухом (підпункт 1.3.3); сумніву представника енергопостачальника або споживача (за його заявою) у правильності роботи лічильника (підпункт 1.3.4).

Пунктом 2.2 Положення передбачено, що у разі отримання заяви споживача представник енергопостачальника протягом трьох робочих днів у містах та п`яти робочих днів у сільській місцевості від дати запису заяви в журналі повинен зняти лічильник, опломбувати і направити його на експертизу. У разі виявлення представником енергопостачальника ознак порушень, наведених у підпунктах 1.3.1 - 1.3.3 Положення, або його сумніву в правильній роботі лічильника такий лічильник також у зазначені терміни підлягає зняттю, опломбуванню і направленню на експертизу. Зняття та опломбування лічильника, що підлягає експертизі, проводиться у присутності споживача або представника організації, у віданні якої перебуває будинок (у разі встановлення лічильника на сходовій клітці). Експертиза лічильника, який належить споживачу або за збереження якого він відповідає, здійснюється у присутності споживача (за його бажанням).

Згідно з пунктом 2.5 Положення залежно від місця встановлення лічильника, що підлягає експертизі, Акт-повідомлення про направлення на експертизу лічильника електроенергії підписується представником енергопостачальника та: споживачем, якщо лічильник розміщено в квартирі або на іншому об`єкті споживача; споживачем або представником організації, у віданні якої перебуває будинок, якщо лічильник установлено на сходовій клітці. У випадку відмови споживача або представника організації, у віданні якої перебуває будинок (у разі встановлення лічильника на сходовій клітці), від підпису в Акті-повідомленні про це робиться відповідний запис.

Експертиза лічильника за умови цілісності пломби проводиться комісією протягом 20 днів з дати зняття лічильника (пункт 2.8 Положення).

Розрахунок вартості необлікованої електричної енергії, згідно з пунктом 3.3 Методики, здійснюється за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії; та за кількістю днів (розрахунковий період).

Відповідно до підпункту «а» пункту 3.3 Методики, якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, учинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку мали можливість, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дня останнього контрольного огляду приладу обліку до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення.

Апеляційним судом встановлено, що визначення розміру збитків здійснено Товариством не за вищевказаним висновком експертизи, яким встановлено інші порушення Правил, а на підставі акта від 19 лютого 2015 року № 111903. Енергопостачальник здійснив розрахунок вартості необлікованої електричної енергії з дня останньої технічної перевірки електричної мережі до дня виявлення порушення, що відповідає вимогам Методики.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи зустрічний позов, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПАТ «Закарпаттяобленерго» довело факт використання споживачами необлікованої електроенергії шляхом зміни структури магнітних доменів ІМП, встановлених на корпусі лічильника, а відповідно - й факт завдання йому заявлених збитків.

При цьому суд правильно виходив з того, що зазначене в акті від 19 лютого 2015 року № 111903 порушення не пов`язане з пошкодженням пломб та/або приладів обліку чи з втручанням в лічильний механізм, у зв`язку з чим проведення Товариством експертизи лічильника не було обов`язковим.

Аргументи касаційної скарги про те, що відповідачі за зустрічним позовом не були присутні під час проведення перевірки та складання акта про порушення від 19 лютого 2015 року № 111903, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний акт підписали три представники енергопостачальника, а тому він вважається дійсним та є належним доказом вчинення вказаного порушення, що було виявлене у присутності доньки споживачів, яка допустила працівників Виноградівського РЕМ до огляду лічильника з дозволу ОСОБА_1

Посилання заявника на те, що він не уповноважував свою дочку ОСОБА_3 , яка перебувала у нього лише в гостях, бути його представником у відносинах з Товариством, в тому числі підписувати чи отримувати будь-які документи, є неспроможними, оскільки ці обставини не є підставою для звільнення відповідачів від відповідальності за збитки, заподіяні внаслідок безоблікового використання електроенергії, з врахуванням того, що вони не довели відсутності своєї вини у вказаному.

Доводи касаційної скарги про те, що працівниками Виноградівського РЕМ не було дотримано строків направлення вилученого лічильника на експертизу, зняття та опломбування якого мало проводитися у присутності споживача, не заслуговують на увагу, оскільки апеляційним судом встановлено, що визначення розміру збитків здійснювалося Товариством на підставі акта від 19 лютого 2015 року № 111903, а не за висновком експертизи від 19 вересня 2016 року № 1010, якою виявлені інші порушення Правил.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_3 , є неспроможними, оскільки заявником не було наведено поважних причин неподання цього доказу до суду першої інстанції. Відповідно до частини другої статті 303 ЦПК України 2004 року апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Посилання заявника на те, що в акті від 19 лютого 2015 року № 111903 підпис його дочки підроблений, також не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимим доказами. ОСОБА_1 не був позбавлений можливості заявити клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, однак не скористався таким правом.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 303, 304 ЦПК України 2004 року перевірив їх та спростував відповідними висновками. Ці доводи зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Поряд з цим Верховний Суд не може погодитися з висновками судів обох попередніх інстанцій в частині вирішення первісного позову з огляду на таке.

За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення Правил є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт використаний у цій справі як доказ, із наданням йому відповідної оцінки судами під час вирішення спору, зокрема щодо наявності підстав для відшкодування збитків.

Заявлені позивачем за первісним позовом вимоги про скасування протоколу комісії з розгляду акта про порушення Правил самі по собі не сприяють ефективному відновленню порушеного права, а тому не підлягають розгляду в судовому порядку.

Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц (провадження № 14-503цс18).

При вирішенні спору в частині первісних позовних вимог апеляційний суд правильно виходив з того, що статтею 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту цивільних прав як оскарження протоколу засідання комісії, яким лише засвідчено факт порушення споживачем Правил та визначено обсяг заподіяних збитків, однак, як і суд першої інстанції, не врахував вказані вище положення чинного законодавства України, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку, що спір за такими вимогами підлягає розгляду в суді.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 400 ЦПК України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не встановили в повному обсязі природу правовідносин, які виникли між сторонами, та порушили вищенаведені норми процесуального права, судові рішення в частині вирішення первісного позову підлягають скасуванню, а провадження у справі в цій частині - закриттю.

Керуючись статтями 255, 400, 409, 410, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року в частині вирішення первісного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про скасування протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією скасувати.

Провадження у справі в частині первісного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про скасування протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією закрити.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року в частині вирішення зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитківзалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов