ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/815/18

Головуючий у першій інстанції - Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1202/19

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Губар В.С., Кузюри Л.В.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ПАТ «Чернігівобленерго»,

третя особа - Ніжинський район електричних мереж ПАТ "Чернігіобленерго",

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

26.02.2018 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «Чернігівобленерго», в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 307 942 грн 54 коп матеріальної шкоди за упущену вигоду, 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди за період безпідставного, протиправного відключення належного йому на праві власності об`єкта «Аптека», який знаходиться в АДРЕСА_1 за період з 14.11.2014 по 05.05.2016.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що між ним та відповідачем був укладений договір на постачання електроенергії до будинку за зазначеною вище адресою. 14.11.2014 керівництвом Ніжинського РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» електропостачання об`єкта нерухомості було припинено. В період з 14.11.2014 по 05.05.2016 керівництво РЕМ ухилялось від відновлення електропостачання та ухвалення нового договору постачання електричної енергії. Відповідач аргументував відключення енергії заявою ОСОБА_2 від 17.11.2014 про розірвання договору про постачання електричної енергії №756 від 11.12.2006. Позивач вважає, що саме по собі написання заяви про розірвання договору не являється підставою для негайного розірвання договору та автоматичного припинення електропостачання, процес виконання цієї заяви передбачає чіткого дотримання певної процедури. В порушення порядку розірвання договору Ніжинським РЕМ його як споживача не було попереджено про припинення електропостачання. Позивач звертає увагу, що при підписанні гр. ОСОБА_2 заяви від 17.11.2014 про розірвання договору, строк дії довіреності, виданої ним (позивачем) закінчився, тобто ОСОБА_2 втратила право представництва інтересів позивача. 25.11.2014 ОСОБА_1 звернувся до Ніжинського РЕМ із заявою про укладення нового договору, у відповідь на яку йому було запропоновано надати низку документів, хоча повинен був надати йому проект договору, а не вимагати документи. Договір про постачання електричної енергії був укладений лише 05.05.2016. При переукладенні договору йому було також висунуто вимогу на проведення робіт по розпломбуванню кіл обліку трьохфазного електролічильника з наступною технічною перевіркою, на виконання якої ним було сплачено 522,54 грн. Позивач зазначає, що роботи, оплачені ним в сумі 522,54 грн за договором №118 від 01.04.2016 не були виконані. Вказує, що постійні відмови відповідача задовольнити його претензії змушують його витрачати вільний час на складання претензій та скарг, на звернення за захистом до органів влади, переживати у зв`язку з безвихідністю становища, чим завдають моральної шкоди, яку він оцінює в 50 000 грн. Матеріальні збитки позивачем обґрунтовані сплаченою сумою за невиконані роботи за договором №118 про виконання робіт з розпломбування кіл обліку електролічильника з наступною технічною повіркою в розмірі 522,44 грн, двократною вартістю невідпущеної електроенергії відповідно до п.4.1.2. Додатку №5 Договору про постачання електричної енергії №756 від 11.12.2006 за період з 14.11.2014 по 05.05.2016 у розмірі 22 420 грн, упущеною вигодою через унеможливлення здачі в оренду ТОВ «АЕРОКУРС-Україна» за договором №1 від 10.11.2014 та договором №1/1 від 10.09.2015, що становить 285 000 грн.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за невиконані роботи за договором №118 від 01.04.2016 про виконання робіт в сумі 522,44 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам по справі. Скаржник зазначає, що ним 21.01.2005 на ім`я ОСОБА_2 була видана довіреність, якою він уповноважив останню представляти його інтереси перед усіма особами, установами, організаціями, підприємствами. 06.04.2007 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позички на строк до 01.01.2028, предметом якого стало нежитлове приміщення аптеки. Суд не дослідив зазначений договір і не надав йому належної оцінки, оскільки його положення передбачали саме користування нежитловим приміщенням, але не втручання до порядку надання житлово-комунальних послуг за діючими договорами без дозволу власника приміщення, тому заява ОСОБА_2 від 17.11.2014 про розірвання договору на постачання електроенергії подана Ніжинському РЕМ без відповідних повноважень.

На думку скаржника судом порушені норми процесуального права, а саме:

- неправильно визначені сторони договору при визначенні особи контрагента при укладенні договору про постачання електричної енергії від 11.12.2006 через ототожнення поняття фізичної особи та фізичної особи-підприємця;

- невірно застосовано ст.6,627 ЦК України. Суд мав керуватися п.1.3;5.1;5.3;8.2 Правил користування електричною енергією;

-суд неправомірно визнав законність дій відповідача по припиненню електропостачання за заявою ОСОБА_2 від 17.11.2014, оскільки термін дії довіреності, виданої останній, сплинув 21.01.2008;

- неправомірно відмовлено в задоволенні його вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 285 000 грн з підстав того, що спірне приміщення знаходилось у користуванні позивача та не передавалось в користування ТОВ «АЕРОКУРС -Україна», оскільки акти прийому-передачі містяться в матеріалах справи.

Порушення норм матеріального права заключається в тому,що судом неправомірно відмовлено у стягненні двократної вартості невідпущеної електричної енергії, упущеної вигоди через неможливість здачі в оренду приміщення, моральної шкоди за навмисне не укладення договору про електропостачання протягом 19 місяців замість 7 робочих днів.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Чернігівобленерго» просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення суду від 10.07.2019 залишити без змін. Відповідач вважає, що позивач безпідставно дійшов висновку про наявність реальних збитків, завданих йому ПАТ «Чернігівобленерго», доказами у справі не доведено протиправності поведінки відповідача, розміру завданих збитків та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою. Позивач обґрунтував заподіяння моральної шкоди виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили її заподіяння і розмір компенсації в сумі 50 000 грн. Посилання позивача на те, що товариство постійно відмовляло йому в укладенні договору, відповідач вважає необгрунтованими та безпідставними, оскільки позивач не виконував законні вимоги щодо надання необхідних документів та виконання приписів для його укладення.

Третя особа своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалась.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення суду відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи 522,44 грн, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена сума була сплачена позивачем за роботи, які відповідачем фактично проведені не були. Відмовляючи у задоволенні решти заявлених позовних вимог, суд зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач допустив незаконне припинення електропостачання до спірного нежитлового приміщення, та що неотримані доходи позивача є реальними, а підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди відсутні.

Колегія суддів повністю погоджується із зазначеними висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2005 став власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (фотокопія на а.с.19).

03.01.2006 ОСОБА_1 отримав технічні умови №2 на переобладнання квартири під аптеку (а.с.24).

З 14.02.2007 ОСОБА_1 на праві власності згідно із свідоцтвом про право власності від 06.02.2007 належить вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення «аптека» в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 (фотокопія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на а.с.20).

Відповідач ПАТ «Чернігівобленерго» надає послуги з постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_3 , що не заперечується жодною із сторін.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що 14.11.2014 постачання електроенергії до об`єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 було припинено відповідачем та відновлено лише 05.05.2016 після переукладення ним нового договору про постачання електричної енергії. При переукладенні договору відповідачем було висунуто вимогу про проведення робіт по розпломбуванню кіл обліку трьохфазного лічильника з наступною технічною перевіркою, на виконання якої між сторонами був укладений Договір №118 від 01.04.2016 та сплачено рахунок на суму 522,54 грн.

В ході судового розгляду було встановлено, що 11.12.2006 між ВАТ «Чернігівобленерго» та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір №756 про постачання електричної енергії. Копія договору була додана позивачем до позовної заяви, як такий що укладений щодо об`єкту «Аптека» по АДРЕСА_3 .

17.11.2014 від ФОП ОСОБА_2 до Ніжинського РЕМ надійшла заява про розірвання договору №756 (а.с.27).

20.11.2014 працівниками Ніжинського РЕМ було припинено енергопостачання, про що складено відповідний акт. Докази, щодо наявних претензій ФОП ОСОБА_2 з приводу порушення процедури відключення (про які вказує позивач в позові) матеріали справи не містять.

Твердження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не мала повноважень подавати таку заяву, зважаючи на закінчення строку дії довіреності, виданої ним на її ім`я, є безпідставним.

Із змісту довіреності від 21.01.2005, на яку посилається позивач в обґрунтування незаконності дій відповідача по відключенню нежитлового приміщення «Аптека» від електричної енергії, вбачається, що ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 купити на його ім`я за ціну і на умовах за її власним розсудом квартири, що розташовані в межах міста Ніжина Чернігівської області, визначені для цього за власним розсудом, для цього надав їй право подавати від його імені в відповідні установи заяви, розписуватися за нього, сплатити грошові кошти за придбані вищезазначені квартири, здійснювати обов`язкові платежі, підписувати від його імені нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, подавати ці договори та інші необхідні документи в Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації для реєстрації за ним права власності на ці квартири. Також цією довіреністю ОСОБА_2 була уповноважена змінювати правовий статус придбаних квартир на нежитлові приміщення (фотокопія довіреності на а.с.23).

Зміст зазначеної довіреності від 21.01.2005 не містить жодних положень про надання ОСОБА_2 повноважень заключати від імені ОСОБА_1 договори на постачання електричної енергії чи про отримання житлово-комунальних послуг (про що зазначається в апеляційній скарзі).

З договору про постачання електричної енергії №756 від 11.12.2006 вбачається, що його сторонами є ВАТ «Чернігівобленерго» та ОСОБА_2 , яка діяла на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 від 17.04.2000.

Жодних посилань на те, що при укладенні даного договору ОСОБА_2 діяла в інтересах ОСОБА_1 на підставі виданої ним довіреності від 21.01.2005, зазначений договір не містить.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стороною даного договору була саме ФОП ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , тому відключення енергопостачання спірного об`єкту нерухомості за заявою ОСОБА_2 було правомірним.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання процедури відключення приміщення аптеки від електропостачання колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відключення відбулося за заявою користувача ОСОБА_2 , яка була стороною договору від 11.12.2006.

Зазначене також підтверджується відповіддю Сектору НКРЕКП у Чернігівській області від 26.05.2016 за №57-35/348 на заяву ОСОБА_1 стосовно припинення енергопостачання за об`єктом по АДРЕСА_1 та не укладення з ним нового договору (а.с.48-52).

В даній відповіді також мається висновок про те, що при переукладенні договору енергопостачання із ОСОБА_1 не потрібно було укладати договір №118 про виконання робіт із пломбування кіл обліку електролічильника за наступною технічною перевіркою. Отже, кошти в сумі 522,54 грн були безпідставно сплачені ОСОБА_1 відповідачу, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги про стягнення зазначеної суми на користь позивача. Апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності рішення суду в цій частині.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача двократної вартості невідпущеної енергії по Договору про постачання електричної енергії №756 від 11.12.2006.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення двократної вартості невідпущеної енергії в сумі 22 420 грн, посилався лише на п.4.1.2 Договору про постачання електричної енергії №756 від 11.12.2006, споживачем за яким була ФОП ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1

Звертає на себе увагу також той факт, що в зазначеному договорі немає жодного посилання на те, що його укладено відносно об`єкта нерухомості «Аптека» за адресою АДРЕСА_1 , а не за будь-якою іншою адресою (чи кількома адресами), де ФОП ОСОБА_2 могла здійснювати свою підприємницьку діяльність.

Отже, посилання позивача, як на підґрунтя відповідальності відповідача, на Договір про постачання електричної енергії №756 від 11.12.2006 є безґрунтовним і підстави для задоволення вимог про стягнення грошових коштів в сумі 22 420 грн були відсутні.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення упущеної вигоди в сумі 285 000 грн, ОСОБА_1 посилався на те, що така упущена вигода полягає в неможливості здачі приміщення «Аптека» в оренду ТОВ «АЕРОКУРС -Україна» на підставі укладених з товариством договорів від 10.11.2014 та від 01.09.2015, які були розірвані з підстав неможливості використання приміщення за відсутності в ньому електричної енергії.

Колегія суддів вважає обґрунтованим та законним рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

Судом встановлено, що 06.04.2007 між ОСОБА_1 в особі його представника за довіреністю - ОСОБА_3 . з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони був укладений договір позички, предметом якого стало вбудоване-прибудоване нежитлове приміщення «аптека» за адресою АДРЕСА_1 , яке ОСОБА_4 прийняла у тимчасове безплатне володіння строком до 01.01.2028 (фотокопія договору на а.с.21-22).

Матеріали справи не місять жодних даних про те, що зазначений договір був (чи є) розірваний його сторонами, об`єкт договору повернутий позичкодавцю, хоча саме ці документи повинні були передувати укладенню ОСОБА_1 нових договорів про здачу в оренду приміщення.

Звертає на себе увагу також та обставина, що приміщення «аптеки» забажала орендувати юридична особа, видами діяльності якої є Код КВЕД 30.30 (Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування); Код КВЕД 26.51 (Виробництво інструментів і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації (основний); Код КВЕД 46.14 (Діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткованням, суднами та літаками); Код КВЕД 46.69 (Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням); Код КВЕД 33.12 (Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення); Код КВЕД 33.20 (Установлення та монтаж машин і устаткування).

Слід також зазначити, що другий договір з ТОВ «АЕРОКУРС -Україна» був укладений 01.09.2015, коли спірне приміщення вже було відключено від постачання електричної енергії, а тому його укладення та подальше розірвання 08.09.2015 через відсутність електропостачання, ставить під сумнів реальність такого договору.

Отже, позивачем не доведено, що упущена ним вигода була реальною, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Доводи скаржника щодо незаконності дій відповідача щодо витребування в нього при укладенні договору про електропостачання документів, які не передбачені п.5 ПКЕЕ, є безґрунтовними, оскільки перелік документів, які споживач повинен надати енергопостачальнику при укладенні договору зазначений не тільки в п.5 Правил користування електричною енергією від 31.07.1996 № 28, що діяли на час виникнення спору, а й іншими нормативними правовими актами, зокрема, в пункті 3 розділу 4 Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів від 25.07.2006 № 258.

За змістом пп 5.3. Правил користування електричною енергією від 31.07.1996 № 28, постачальник електричної енергії за регульованим тарифом зобов`язаний надати на розгляд проект договору про постачання електричної енергії протягом 7 робочих днів для споживачів із приєднаною потужністю до 150 кВт та протягом 14 робочих днів для споживачів із приєднаною потужністю 150 кВт та більше від дати прийняття від споживача необхідних документів.

Позивач не довів, що ним при першому зверненні був наданий відповідачу повний пакет документів для укладення договору. Наявні в матеріалах справи звернення ОСОБА_1 від 25.11.2014 (а.с.30), від 17.02.2016 (а.с.34), свідчать про надання лише: 1.фотокопії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; 2.фотокопії ідентифікаційного номеру; 3. Фотокопії посвідки на постійне проживання в Україні. Перелік наданих документів не відповідає ані п. 5 ПКЕЕ, ані п. 3 розділу 4 ПТЕЕ, на що правомірно вказав відповідач в своїх відповідях на вищевказані звернення (а.с.31,35).

Що стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди, то колегія суддів погоджується із висновком про відсутність підстав для її стягнення.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обставини, на які посилається позивач, не є підставами для компенсації моральної шкоди. Незаконність дій відповідача по відключенню спірного об`єкта нерухомості від електропостачання не встановлено. Вимога відповідача про необхідність укладення нового договору на постачання електричної енергії є законною, як і вимога про надання позивачем для укладення такого договору певного пакету документів.

Позивач не довів, що вимога відповідача про виконання робіт з розпломбування кіл обліку електролічильника з наступною технічною повіркою, за яку позивач сплатив 522,44 грн, завдала моральних страждань. Інші позовні вимоги, з якими позивач пов`язує настання моральної шкоди, останнім не доказано, тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованим.

Помилкове посилання суду першої інстанції на правову позицію ВСУ від 09.11.2016 у справі №6-1575цс16, яка з врахуванням позиції Об`єднаної палати КЦС Верховного Суду від 10.04.2019 у справі 360/723/16-ц, підлягає застосуванню лише до правовідносин, які виникли до 16.09.2011, на правильність судового рішення не впливає.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

В.С.Губар

Л.В.Кузюра

Повний текст постанови складений 23.10.2019.