УХВАЛА

про залишення заяви без руху

"23" жовтня 2019 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши цивільну справу №953/20069/19 за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

10.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності йому воєнного квитка, серії НОМЕР_1 виданий 25.05.1982 року Київським РВК м. Харкова; диплому серії Б НОМЕР_2 виданий 24.02.1982 року, реєстраційний №ФТ-82023;трудової книжки серії НОМЕР_3 від 30.03.1982 року.

Як на підставу позову посилається на те, що у свідоцтві про народження, атестаті про середню освіту, свідоцтві про укладання шлюбу, серія НОМЕР_4 виданому 16.10.1982 року Палацом одруження «Дзержинський», воєнному квитку, серія НОМЕР_1 виданому 25.05.1982 року Київським РВК м. Харкова, посвідченні водія, серія НОМЕР_5 виданому 25.05.1976 року ДАІ МВС УВД Харківської області, заліковій книжці студента Харківського політехнічного інституту № 76033, дипломі, серія НОМЕР_6 виданому 24.02.1982 року реєстраційний № ФТ-82023, та трудовій книжці, серія НОМЕР_7 від 30.03.1982 року, його прізвище, ім`я та по-батькові вказано « ОСОБА_2 ». Однак, коли ним був отриманий паспорт громадянина України, документ № 001165487 виданий 06.11.2017 року органом № 6313, його прізвище, ім`я та по-батькові вказано « ОСОБА_1 ». Різниця у написані його прізвища у дипломі та по-батькові у одну літеру, є наслідком довільного перекладу його прізвища та по-батькові з російської, якою було складено усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську мову з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України N5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України N5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно доп.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

На підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вирішує в порядку окремого провадження з урахуванням положень розділу IV ЦПК України.

Згідно зі ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто за змістом даної статті суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення заявник повинен подати до суду довідку про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, в разі, якщо докази не зазначені в заяві, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

У доданих до позовної заяви додатках не містяться докази про те, що заявник зверталася до відповідних органів для внесення виправлень у правовстановлюючі документи (свідоцтво про народження та заповіт), не надала доказів, що відповідний орган не має можливості внести необхідні виправлення.

Отже, зважаючи на те, що заявником не додержано вимог щодо оформлення заяви, визначені недоліки є суттєвими і такими, що можуть вплинути на якість розгляду справи по суті в разі їх не усунення, суд прийшов до висновку про необхідність надання заявнику строку для приведення заяви у відповідність з вимогами закону.

Роз*яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ч. 1 ст. 185, 315 ч. 4,318, Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Запропонувати заявнику усунути недоліки позовної заяви протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити заявнику, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернеться заявнику .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -