Справа № 202/7989/18
Провадж. 2/202/940/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 жовтня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Фарлеп Інвест» про захист прав споживачів, розірвання договору, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 звернулись з цим позовом до ПрАТ «Фарлеп Інвест».

Ухвалою судді від 03.06.2019 року позовна заява в частині вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повернута останнім на підставі п.3 ч.4 ст. 185 ЦПК України.

В обгрунтування позовних вимог позивачі указали, що ними, ОСОБА_1 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , і ОСОБА_2 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 , були укладені договори про надання послуг телефонного зв`язку з телефонною компанією ТОВ «Оптіма-Телеком» на встановлення та підключення стаціонарних телефонних номерів. До 2015 року послуги телефонного зв`язку надавалися в повному обсязі, а з початку 2015 року телефони не працюють, при цьому телекомунікаційні мережі не мають ознак пошкодження чи зриву. Неодноразово вони зверталися до оператора телефонного зв`язку щодо відновлення телефонного зв`язку, потім до правонаступника ТОВ «Оптіма-Телеком», відповідача у справі, але у відповідь отримали одні обіцянки, телефони до цього часу не працюють. Тому просили розірвати договори про надання послуг телефонного зв`язку між ними і відповідачем та стягнути з останнього на відшкодування моральної шкоди по 8000 гривень на користь кожного з них.

В судове засідання позивачі не з`явились, направили на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.55,56).

Представник відповідача ОСОБА_5 О.Є позовні вимоги не визнала, зазначивши, що 15.03.2005 року між ТОВ «Оптима Телеком», правонаступником якого є ПрАТ «Фарлеп-Інвест» та ОСОБА_1 укладений договір про надання послуг телефонного зв`язку №43471 за адресою: АДРЕСА_1 . 02.10.2003 року аналогічний договір за номером НОМЕР_1 укладений з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . У липні та серпні 2015 року технічною службою ПрАТ «Фарлеп-Інвест» було встановлено викрадення магістрального мідного кабелю ПрАТ «Фарлеп-Інвест» за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової, 20, про що була подана відповідна заява до Індустріального ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Положенням договору про надання послуг телефонного зв`язку зазначено, що абонент має право у разі відсутності потреби в послугах телефонного зв`язку, відмовитись від їх отримання та припинити дію Договору. Про дату відмови необхідно повідомити оператора письмовою заявою. Також положенням цього договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня підписання і діє на протязі п`яти років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не повідомила про його припинення, то договір вважається продовженим на тих саме умовах на слідуючий календарний рік. Від абонентів ОСОБА_7 і ОСОБА_2 заяви про розірвання договору про надання послуг телефонного зв`язку не надходили. Тому представник відповідача вважає, що підстав, визначених діючим законодавством, для задоволення позовних вимог щодо розірвання Договорів немає. Крім того, представник відповідача зазначила, що відшкодування моральної шкоди за даним видом правовідносин не передбачено. Просила відмовити у задоволенні позову повністю.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, судом встановлені такі обставини і відповідні їм правовідносини.

02.10.2003 року між ТОВ «Оптима Телеком» і ОСОБА_6 укладений договір про надання послуг телефонного зв`язку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

15.03.2005 року між ТОВ «Оптима Телеком» і ОСОБА_1 укладений договір про надання послуг телефонного зв`язку №43471 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту Статуту ПрАТ «Фарлеп-Інвест» слідує, що останнє набуло всіх прав та обов`язків в результаті реорганізації шляхом приєднання ТОВ «ОптімаТелеком».

У 2015 році технічною службою ПрАТ «Фарлеп-Інвест» було встановлено викрадення магістрального мідного кабелю ПрАТ «Фарлеп-Інвест» за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової, 20, про що була подана відповідна заява до Індустріального ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно пункту 6.1.2 Договору про надання послуг телефонного зв`язку абонент має право у разі відсутності потреби в послугах телефонного зв`язку відмовитись від їх отримання та припинити дію Договору. Про дату відмови необхідно повідомити оператора письмовою заявою.

Пунктом 9.1 Договору про надання послуг телефонного зв`язку встановлено, що договір набирає чинності з дня підписання і діє на протязі п`яти років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не повідомила про його припинення, то договір вважається подовженим на тих самих умовах на слідуючий календарний рік.

Пунктом 9.2 Договору визначено, що можливе дострокове розірвання договору у випадках, вказаних цим договором або по погодженню сторін.

Відповідно до частин першої і другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Відповідно до частини першої статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в тій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Аналіз наведеного дає суду підстави зробити висновок, що договір між сторонами про надання послуг телефонного зв`язку може бути розірваний в разі звернення споживача послуг з відповідною заявою до надавача послуг або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, або в інших випадках, встановлених договором або законом.

Під час розгляду справи позивачами не доведено, не надано доказів, що вони звертались до відповідача з заявами про розірвання Договорів про надання послуг телефонного зв`язку, як і не надано доказів істотного порушення договорів відповідачем, що є підставою для розірвання договору за рішенням суду.

Відповідно до пункту 2 статті 40 Закону України «Про телекомунікації» оператори, провайдери телекомунікацій не несуть майнової відповідальності перед споживачами телекомунікаційних послуг за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань з надання телекомунікаційних послуг унаслідок дії непереборної сили ( землетрус, повінь, ураган тощо), викрадення чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд, що використовуються оператором телекомунікацій, або з вини споживача у випадках, передбачених Законом.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За встановлених обставин, суд вважає, що заявлені позивачами вимоги є недоведеними, безпідставними, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання договорів про надання послуг телефонного зв`язку між сторонами за рішенням суду.

Що стосується заявлених позивачами вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяння якої вони пов`язують із порушенням їх прав, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті другому постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року роз`яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Діючим законодавством України не передбачено відшкодування моральної шкоди у правовідносинах, що виникли між сторонами, тому суд відмовляє у задоволені позову в частині відшкодування моральної шкоди з цих підстав.

Оскільки позивачі звільненні від сплати судового збору, судові витрати по справі суд відносить на користь держави.

Керуючись ст.ст.4, 5, 10,12,13,81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у позовних вимогах до ПрАТ «Фарлеп Інвест» про захист прав споживачів, розірвання договору, відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляцій скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя Бєльченко Л.А.