РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

за участю секретаря Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Дніпровський» виконавчого комітету Херсонської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири і судових витрат в сумі 9035,05 грн., а всього 36010,05 грн., моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Після придбання квартири нею був проведений якісний та капітальний ремонт всіх приміщень, були замінені шпалери, поли, вхідні та прохідні двері, лінолеум, вікна, сантехніка та інше. ОСОБА_2 проживає поверхом вище у квартирі № 67 того ж будинку. 02.04.2017 року квартиру позивача було затоплено, причиною затоплення було недбале ставлення до внутрішніх мереж квартири відповідачем, а саме пролиття води з труби опалення квартири № 67. Внаслідок залиття квартира позивача потребує термінового ремонту, вартість ремонтних робіт, які необхідно виконати для усунення пошкоджень, заподіяних залиттям квартири №58 складає 26975,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути вартість судово-будівельної експертизи в розмірі 5148,00 грн., вартість компенсації судовому експерту поштового відправлення відповідачу (повідомлення про проведення експертизи) в розмірі 19,00 грн., витрати за послуги огляду та складанню акту комісією КП «Дніпровський» Херсонської міської ради в розмірі 68,05 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3800,00 грн. Відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає. Крім того, неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, розмір якої позивач оцінює у розмірі 2000,00 грн. Таким чином, загальна сума відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 36010,05 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2018 року позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволено.

Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 18.07.2018 року заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2018 року скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу та третій особі було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали на подачу відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача на адресу суду було направлено відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування зазначила, 02.04.2017 року сталося затоплення квартири №58, власником якої є позивач, вище розташованою квартирою №67, власником якої є відповідач. В результаті затоплення між кімнатою та коридором стіна мокра, шпалери повідставали від стіни, стеля вкрита жовтими плямами, на підлозі спостерігається здуття лінолеуму, деревяні двері та коробка на період обстеження мокрі. На підтвердження вказаного надано акт обстеження квартири АДРЕСА_2, складений 04.04.2017 року комісією КП «Дніпровський», який не відповідає Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлового комунального господарства №76 від 17.05.2005 року та складений через два дні після затоплення. Квартира № 67 комісією не оглядалася, її стан на дату затоплення не відомий, більше того, акт складався без ОСОБА_2, при огляді квартири №58 присутня не була, заперечення та зауваження не давала. Відповідач в квартирі №67 фактично не проживає та не була повідомлена про затоплення. Фактично ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2. Отже, не відомі підстави з яких зроблено висновок про те, що залиття квартири №58 сталося в результаті прориву труби опалення в квартирі №67, оскільки стан цієї квартири не оглядався та не перевірявся. Таким чином, вина відповідача позивачем не доведена. Крім того, розмір нанесеного збитку позивач підтверджує зведеним кошторисним розрахунком обєкту будівництва, в той час як належним доказом такого є висновок експертного дослідження, проведений відповідною експертною установо або атестованим експертом. Таким чином, належним доказом, який би підтверджував технічну причину пошкодження обєкта нерухомого майна, причинно-наслідковий звязок такого пошкодження, вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких є необхідним для усунення пошкоджень внаслідок залиття, розмір завданої матеріальної шкоди є висновок експерта. Також, не підтверджено факт моральних страждань позивача, розмір моральної шкоди. У разі відмови у задоволенні позовних вимог, відповідач просить вирішити питання щодо розподілу понесених нею судових витрат, зокрема витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та витрати на оплату проведено будівельно-технічного дослідження у розмірі 2500,00 грн.

Представник третьої особи в судове засідання надав заяву про проведення розгляду справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 10 Житлового кодексу України визначено, що громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

У відповідності до статті 151 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 10.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47307321 від 10.11.2015 року.

Як вбачається з акту огляду квартири АДРЕСА_4 від 04.04.2017 року, складеного комісією КП «Дніпровський», 02.04.2017 року сталося затоплення квартири № 58 з квартири № 67, в результаті затоплення між кімнатою та коридором стіна мокра, шпалери повідставали від стіни, стеля мокра, вкрита жовтими плямами, на підлозі спостерігається вздуття лінолеуму, деревяні двері та коробка на період обстеження мокрі. Затоплення квартири сталося внаслідок прориву труби опалення (між радіатором та трубою) в квартирі № 67. Мешканцям кв. № 67 надано попередження про необхідність ремонту внутрішньоквартирної системи опалення та для запобігання подальших підтоплень.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №133150859 від 03.08.2018 року власником квартири АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом м. Херсона ОСОБА_4 за р.№2337 є ОСОБА_2, що також підтверджується довідкою КП «Дніпровський» виконавчого комітету Херсонської міської ради від 30.11.2017 року № 2258.

Квартира відповідачки розташована над квартирою позивачки.

Утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньоквартирних мереж водопостачання є обовязком власника квартири (п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, ст. 151 ЖК України, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що акт про залиття квартири позивача складений з порушеннями, не відповідає формі типового акту.

За попередньою оцінкою позивача витрати на ремонт квартири відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості обєкта будівництва за адресою АДРЕСА_6, вартість ремонтних робіт в квартирі становили 11949,00 грн.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №72 від 27.07.2018 року вартість ремонтних робіт, які необхідно виконати для усунення пошкоджень, заподіяних залиттям приміщення квартири №58 житлового будинку №135-а по вул. І. Кулика в м. Херсоні, станом на липень 2018 року складає 26975 грн.

Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України підставами цивільно-правової відповідальності є: протиправність поведінки (дія чи бездіяльність); наявність майнової та (або) моральної шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду. Вказані складові цивільно-правової відповідальності, крім вини, доводить позивач, оскільки у цивільному законодавстві встановлено презумпцію вини.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов'язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов'язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше).

Наведене свідчить про те, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

В обґрунтування своїх заперечень відповідачем ОСОБА_2 не спростовано доводи позивача, що затоплення квартири № 58, що розташована по вул. І.Кулика, 135-а в м. Херсоні сталося не з її вини. Суд не приймає до уваги акт №011 від 18.05.2018 року, складений ТОВ КП «Центр», наданий відповідачем ОСОБА_2 про те, що фактичним місцем її проживання за місцем реєстрації є АДРЕСА_7, оскільки відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №133150859 від 03.08.2018 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_5.

Відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження своїх заперечень проти позову надано висновок будівельно-технічного дослідження №31/18 від 08.08.2018 року, з якого вбачається, що водонесучі інженерні мережі (трубопроводи, арматура прилади водопостачання, водовідведення, опалення) в квартирі АДРЕСА_8 на дату обстеження ознак протікання, аварійного стану, а також ознак нещодавно проведених ремонтних робіт на них не мають. В разі аварій на водонесучих інженерних мережах (трубопроводи, арматура прилади водопостачання, водовідведення, опалення) в квартирах багатоквартирних житлових будинків силами організації, що здійснює експлуатацію будинку (ОСББ, ЖЕК, абощо) та силами обєднаної диспетчерської служби проводяться заходи з негайного (або у встановлені терміни) припинення витоку рідини та відновлення цілісності мереж. Факт аварії фіксується в спеціальному журналі. При цьому складаються акти про залиття (в разі, якщо таке сталося) та акти комісійного позапланового обстеження технічного стану мереж. Відомості про те, чи проводилися контраварійні заходи на водонесучих інженерних мережах (трубопроводи, арматура прилади водопостачання, водовідведення, опалення) в квартирах № 67 та № 58 будинку №135а по вул. І. Кулика в м. Херсоні в період з 02.04.2017 року по 21.12.2017 року у експерта відсутні.

Наданий відповідачем вказаний доказ не дає підстав для достовірного висновку про те, що затоплення квартири АДРЕСА_9 не сталося внаслідок прориву труби опалення (між радіатором та трубою) в квартирі №67, оскільки висновок експерта №31/2018 від 08.08.2018 року складено через рік після того, як відбулося затоплення квартири №58 (02.04.2017 року).

Висновок судової будівельно-технічної експертизи №72 від 27.07.2018 року узгоджується з вимогами ст. 1192 ЦК України щодо визначення розміру збитків, які підлягають відшкодуванню позивачу внаслідок неналежної експлуатації та утримання відповідачем майна, що перебуває у її власності.

Відповідач ОСОБА_2 як власник квартири №67, розташованої в будинку №135а по вул. І. Кулика в м. Херсоні, над квартирою №58, що належить ОСОБА_1, не спростувала відсутність своєї вини у заподіянні шкоди.

Верховним Судом по справі №638/9035/16-ц від 08.05.2018 року висловлено правову позицію, що саме відповідач повинен довести, що шкоди завдано не з його вини, оскільки законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що шкода, завдана позивачу внаслідок залиття належної їй квартири №58 житлового будинку №135-а по вул. І.Кулика в м. Херсоні, підлягає відшкодуванню відповідачем у розмірі 26975,00 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, тощо. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, обєктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири підлягають частковому задоволенню.

Крім того, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на оплату послуг з огляду та складанню акту комісії у розмірі 68,05 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 05.04.2017 року, витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 5148,00 грн., що підтверджується квитанцією №888-01-34 від 19.07.2018 року, витрати за компенсацію судовому експерту поштового відправлення відповідачу (повідомлення про проведення експертизи) в розмірі 19,00 грн., що підтверджується квитанцією від 19.07.2018 року, витрати на правову допомогу в розмірі 3800,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 01.08.2018 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму судового збору.

Керуючись ст.ст. 6-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 1166, 1167, 1192 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Дніпровський» виконавчого комітету Херсонської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26975,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 9675,05 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська