Справа № 202/4371/19
Провадження № 2/202/1884/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання - Репіної А.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонська Тетяна Олександрівни, про визнання право власності,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом до відповідача про визнання права власності.

У своїй позовній заяві позивач просить розділити спільне майно з її колишнім чоловіком ОСОБА_3 , а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на Ѕ частину даної квартири.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 14.03.1978 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час перебування у шлюбі подружжям 15.08.1997 ІНФОРМАЦІЯ_2 за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_2 , яка була оформлена на чоловіка. 12.11.1997 року шлюб між позивачем та ОСОБА_3 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , який на час смерті у зареєстрованому шлюбі не перебував. Після смерті ОСОБА_3 була відкрита спадкова справа та спадкоємцями І черги виступали ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, однак по теперішній час не оформили її. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 .. Після її смерті позивач стала опікуном малолітньому сину померлої ОСОБА_4 ОСОБА_5 та 22.04.2019 року позивач, в інтересах свого онука подала заяву до Шостої державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4

25 червня 2019 року державним нотаріусом видано постанову про відмову у видачі свідоцтва на спадщину, яка мотивована тим, що ОСОБА_4 за життя не оформила спадщину на спірну квартиру, а також те, що спільне майно позивача та ОСОБА_3 придбане в шлюбі не поділено.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 17 липня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи була повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Д ослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 березня 1978 року до 12 листопада 1997 року, що підтверджується належним чином завіреними копіями свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 02.06.1978 року та свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 15.12.2004 року.

Під час перебування у шлюбі було набуто квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджено договором купівлі-продажу нерухомого майна від 15.08.1997 року.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 21 травня 2014 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до наданої суду копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , його спадкоємцями є його доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Відповідач 26 вересня 2014 року звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, після її померлого батька ОСОБА_3 та в подальшому, жодних дій, спрямованих на прийняття спадщини відповідачем здійснено не було.

Згідно з копією свідоцтва про смерть від 03 лютого 2016 року серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до наданої суду копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 квітня ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_5 , звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 червня 2016 року, державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі на ім`я підопічного - малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , яка в цілому належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якого в 1/82 частці була його дочка ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно зі ст. 22 КпШС України, який діяв на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

У відповідності до ст.ст. 28,29 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Вищенаведені положення КпШС України кореспондуються з нормами СК України, який набрав чинності 01.01.2004 року і діє на момент виникнення спору.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.ст. 69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вбачається з фактичних обставин справи, спірна квартира набута ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.08.1997 року, тобто в період перебування у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 , таким чином, зазначене майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

На підставі наведеного, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог, поділу спільної сумісної власності подружжя квартири АДРЕСА_2 , та визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину даної квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 28, 29 КпШС (в редакції від 01.04.1996 року), ст. ст. 60, 63, 69, 70 СК України, ст.ст.258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Поділити спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 - квартиру, квартири АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський