Справа № 461/6913/17 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/98/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м.Львів

Справа №461/6913/17

Провадження № 22ц/811/98/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

розглянув апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства«ВіЕйБі Банк»

на рішення Галицького районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 27 вересня 2018 року, (суддя Юрків О.Р.)

у справі

за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТзОВ «Тиверія» про спонукання до виконання мирової угоди,-

встановив:

Позивач звернувся з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, визнаної ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 серпня 2012 року у справі №2-3170/2011 посилаючись на те, що на виконання умов договору про надання кредиту №143/06сп від 15 грудня 2006 року, ВАТ «ВіЕсБанк» надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 100 000 доларів СШАз терміном повернення не пізніше 15 грудня 2026 року. ОСОБА_1 не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання. В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором між ОСОБА_3 , ТОВ «Тиверія» та позивачем укладено договори поруки №143/06 та №143/06/1 від 15 грудня 2006 року. Стверджує, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором звернувся з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості до Галицького районного суду м. Львова. Під час розгляду справи сторони досягли мирової угоди, яка була визнана ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 30 серпня 2012 року, набрала законної сили. Зазначає, що згідно умов мирової угоди сторони домовились про періодичне погашення заборгованості за Кредитним договором до 30 червня 2015 року. Сторони досягли згоди щодо її предмету (зобов`язання відповідачів щомісячно погашати заборгованість) та щодо строків її виконання, однак боржники умови мирової угоди в повному обсязі не виконали. Станом на 26 вересня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 за мировою угодою становить 410 110,84 грн. Просить спонукати відповідачів виконати умови мирової угоди від 30 серпня 2012 року шляхом стягнення заборгованості.

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржує ПАТ «ВіЕйБі Банк». Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви. Зазначає, що заборгованість ОСОБА_1 за мировою угодою становить 410 110,84 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Встановлено, що ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 30 серпня 2012 року затверджено мирову угоду у справі №2-3170/2011 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ «Тиверія» про стягнення заборгованості за кредитним договором №143/06сп від 15 грудня 2006 року.

Умовами мирової угоди визначено, що сума заборгованості ОСОБА_1 , за кредитним договором (зі змінами і доповненнями до нього), на день укладення мирової угоди становить 582 110, 84 грн. Сторони домовились, що відповідачі зобов`язуються до 30 червня 2015 року сплатити заборгованість по кредитному договору, в сумі вказаній у п. З мирової угоди, на день підписання із щомісячною обов`язковою до сплати сумою в розмірі не менше 16 000 грн.

Ухвала про затвердження умов мирової угоди набрала законної сили 5 вересня 2012 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №143/06сп станом на 18 січня 2016 року ОСОБА_1 з 30 вересня 2012 року по 23 січня 2015 року здійснювалися виплати. Він сплатив 172 000 грн.

Мирова угода укладена між сторонами, є угодою про заміну одного зобов`язання іншим. Сторони не вирішують спір, що є прерогативою судової влади, а досягнувши згоди, припиняють спір. Це затверджується судовим рішенням.

Відповідно до ст. 202 ЦК України затверджена судом мирова угода є багатостороннім правочином, який відповідно до статей 11, 509 ЦК України є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Водночас, визначаючи умови мирової угоди, сторони повинні враховувати що у разі невиконання сторонами такої угоди у добровільному порядку, ухвала суду про визнання мирової угоди підлягає виконанню у порядку встановленому для виконання судових рішень, тому має відповідати вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 208 ЦПК України у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Позивачем не доведено, що ним вживались усі можливі правові засоби щодо примусового виконання відповідачами умов, укладеної між ними мирової угоди, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Зокрема, позивач, не звернувся з ухвалою суду про затвердження мирової угоди, яка частково виконана, для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Банком не визначено способу стягнення боргу з відповідачів - солідарному, дольовому чи іншому порядку.

Умовами затвердженої мирової угоди визначено, що сума заборгованості ОСОБА_1 , за кредитним договором (зі змінами і доповненнями до нього), на день укладення даної мирової угоди становить 582 110,84 грн. в той час як, позивач, надавши суду належним чином не завірену копію розрахунку, просить стягнути з відповідачів 410110,84 грн.

Встановлено, що позивачем змінено суть вимог, викладених в ухвалі про затвердження мирової угоди.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням встановленого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в позові. Наведені в апеляційній скарзі доводи позивача не спростовують висновків суду.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 вересня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства«ВіЕйБі Банк» залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді