Справа №464/7246/18
пр № 2-з/464/19/19
УХВАЛА

25 березня 2019 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Кравс С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

У провадженні Сихівського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2-П.А. до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса ОСОБА_5, за участі третьої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про відновлення порушеного права спільної сумісної власності на нежитлове допоміжне приміщення загального користування шляхом скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру №2 на вул. І.Франка, 127 у м. Львові та зобов'язання останнього привести самовільно переплановані приміщення до попереднього стану.

Представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №2 на вул. І. Франка, 127 у м. Львові. Заяву серед іншого мотивовано тим, що з відзиву відповідача ОСОБА_3 та доданих до такого матеріалів з'ясовано, що 26.01.2019 відповідач ОСОБА_3 подарував вказану квартиру своїй матері ОСОБА_4, тобто таке відчуження відбулося під час розгляду цієї справи судом. Враховуючи те, що існує можливість повторного відчуження квартири зі спірним нежитловим приміщенням ОСОБА_4, яка судом залучена до розгляду як співвідповідач, існує необхідність у забезпеченні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Оглянувши матеріали заяви та матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 „Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, забезпечення позову можливе лише після перевірки судом вищевказаних обставин, які дають можливість дійти висновку, чи запропонований вид забезпечення позову буде відповідним встановленій меті. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

Так, із матеріалів справи встановлено, що на переконання сторони позивача, діями відповідачів ОСОБА_3, приватного нотаріуса ОСОБА_5 неправомірно та безпідставно позбавлено співвласників житлових та нежитлових приміщень будинку №127 на вул. І. Франка у м. Львові, серед яких і позивача ОСОБА_2-П.А., права спільної сумісної власності на 25 кв.м нежитлового допоміжного приміщення загального користування комори, розташованої на першому поверсі будинку. Крім цього, на думку сторони позивача, дійсною площею квартири є 88,6 кв.м., а не 113,6 кв.м., яка сформувалась шляхом незаконних дій відповідачів.

Ухвалою суду від 06.03.2019 у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №2 на вул. І. Франка, 127 у м. Львові відмовлено, у зв'язку з тим, що на той час не було встановлено достатніх підстав вважати, що вирішення спору безумовно потребує вжиття запропонованих заходів забезпечення позову.

Відповідачем ОСОБА_3 подано до суду відзив з додатками, відповідно до яких 26.01.2019 квартиру №2 на вул. І. Франка, 127 у м. Львові подаровано ОСОБА_4

У зв'язку з цим, під час підготовчого судового засідання від 22.03.2019 виникла необхідність залучення до розгляду справи нового власника квартири ОСОБА_4

22.03.2019 представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, проте наданим позивачеві правом, передбаченим ч.3 ст. 49 ЦПК України, не скористався та не змінив предмет та/або підстави позову з метою пред'явлення позовних вимог до відповідача ОСОБА_4

Враховуючи наведене, за відсутності конкретних позовних вимог до відповідача ОСОБА_4, на даний у суду відсутні будь-які підстави для вирішення питання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно саме цього відповідача.

У зв'язку з цим, враховуючи обмежені строки розгляду заяви про забезпечення позову, у задоволенні такої заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.