ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 757/8545/13-ц

провадження № 61-34429 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач, позивач за первісним позовом -ОСОБА_2 ,

треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року в складі судді Козлова Р. Ю. та на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року в складі колегії суддів Соколової В. В., Немировської О. В., Пікуль А. А.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та з урахуванням уточнень просив суд:

- визнати за ним право приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 - квартира по АДРЕСА_1) та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (далі - квартира по АДРЕСА_2 ); гараж АДРЕСА_3 на території гаражно-будівельного кооперативу «Дніпровець» (далі - гараж); автомобіль ВАЗ 21043, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (далі - автомобіль ВАЗ 2007 року);

- визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частину квартири по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 ; автомобіль «Хюндай 1Х-35» 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (далі - автомобіль Хюндай); автомобіль ВАЗ 21093, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 (далі - автомобіль ВАЗ 1996 року);

- визнати сторони позичальниками в рівних частинах за договорами позики, укладеними з ОСОБА_5 25 вересня 2010 року на суму 134 000 доларів США та 18 березня 2011 року на суму 10 000 доларів США.

Відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом до позивача та з урахуванням уточнень просила:

- виділити ОСОБА_1 та визнати за ним право власності на гараж; пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених метальними снарядами несмертельної дії марки «ПМР М» к-р 9 мм, НОМЕР_4 , дозвіл на зберігання № НОМЕР_5 , виданий 01 лютого 2010 року УГН ГУМВС України в м. Києві; мисливський нарізний карабін марки «Сайга МК», к-р 7,62x39 мм, № НОМЕР_6 , дозвіл на зберігання № НОМЕР_7 , виданий 29 лютого 2010 року ДГБ МВС України; мисливський нарізний карабін марки «Браунінг», к-р 22 Ш, № НОМЕР_8 , дозвіл на зберігання № НОМЕР_7 , виданий 29 лютого 2010 року ДГБ МВС України; автомобіль ВАЗ 2007 року;

- припинити право спільної сумісної власності на квартиру по АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на її 1/3 частину , а за нею - на 2/3 частини цієї квартири по АДРЕСА_2 в місті АДРЕСА_5 ;

- припинити право спільної сумісної власності на квартиру по АДРЕСА_5 та визнати за ОСОБА_1 право власності на її 1/3 частину, а за нею - на 2/3 часини цієї квартири;

- виділити ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на автомобіль ВАЗ 1996 року;

- виключити автомобіль Хюндай зі спільної сумісної власності та визнати його особистою приватною власністю ОСОБА_2 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 % вартості проданого ним автомобіля марки Lexus, модель LX 470, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 (далі - автомобіль Lexus) в сумі 306 592,83 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 % вартості від проданого ним автомобіля марки Renault, модель Trafic Combi 2,0 M/T, 2008 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_12 (далі - автомобіль Renault) в сумі 89 564,47 грн.

Основний та зустрічний позови обґрунтовані тим, що сторони з 09 вересня 1988 року до 27 квітня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі; мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; за час перебування у шлюбі набули спільне майно, згоди щодо поділу якого в добровільному порядку не дійшли.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року первісний та зустрічний позови задоволено частково:

- визнано автомобіль Хюндай особистою приватною власністю ОСОБА_2 ;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ 1996 року;

- поділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнано за кожним із них по Ѕ частині у праві власності на квартиру по АДРЕСА_6 та на квартиру по АДРЕСА_2 ;

- визнано за ОСОБА_1 право власності на : гараж, автомобіль ВАЗ 2007 року, пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених метальними снарядами несмертельної дії марки «ПМР М» к-р 9 мм, № НОМЕР_13 , дозвіл на зберігання № НОМЕР_5 , виданий 01 лютого 2010 року УГН ГУМВС України в м. Києві, мисливський нарізний карабін марки «Сайга МК», к-р 7,62x39 мм, № НОМЕР_6 , дозвіл на зберігання № НОМЕР_7 , виданий 29 лютого 2010 року ДГБ МВС України і мисливський нарізний карабін марки «Браунінг», к-р 22 LR , № НОМЕР_8 , дозвіл на зберігання № НОМЕР_7 , виданий 29 лютого 2010 року ДГБ МВС України;

- визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позичальниками за договором позики, укладеним 25 вересня 2010 року з ОСОБА_5 в якості позикодавця, на суму 134 400 доларів США в рівних частках;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 % вартості відчуженого автомобіля марки LEXUS в розмірі 306 592,83 грн та 50 % вартості відчуженого автомобіля марки Renault в розмірі 89 564,47 грн.

Первісний та зустрічний позови в інших частинах залишено без задоволення.

Суд виходив, зокрема, з того, що автомобілі LEXUS та RENAULT належали сторонам на праві спільної сумісної власності та після розірвання шлюбу були продані ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_2 , тому наявні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача компенсації вартості 1/2 частки вказаних автомобілів.

Автомобіль Хюндай придбаний ОСОБА_2 після припинення фактичних шлюбних відносин із ОСОБА_1 за її особисті грошові кошти.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині стягнення компенсації за транспортні засоби Lexus та Renault, а також в частині визнання автомобіля Хюндай особистою приватною власністю ОСОБА_2 В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року у даній справі сторонами не оскаржувалося та в апеляційному порядку не переглядалося.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку встановленим фактам і обставинам, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення зустрічного позову в частині стягнення компенсації вартості 1/2 частки відчужених автомобілів та визнання автомобіля Хюндай особистою приватною власністю ОСОБА_2 , а доводами апеляційної скарги правильність висновків суду не спростована.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

23 серпня 2017 року ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрите касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник позивача зазначає, що оскаржувані судові рішення в частині стягнення компенсації за транспортні засоби LEXUS та RENAULT, а також в частині визнання автомобіля Хюндай особистою приватною власністю відповідача ухвалені судами з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Просила оскаржувані судові рішення в частині стягнення компенсації вартості відчужених автомобілів LEXUS та RENAULT скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог; в частині вирішення зустрічних позовних вимог про визнання автомобіля Хюндай особистою приватною власністю ОСОБА_2 оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності подружжя на вказаний автомобіль в порядку поділу спільного майна подружжя.

В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанції не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються.

Заперечення на касаційну скаргу

Заперечень на касаційну скаргу учасники справи в установлений судом строк не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що з 09 вересня 1988 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі; з лютого 2011 року вони припинили шлюбні стосунки; рішенням суду від 27 квітня 2012 року шлюб сторін розірваний.

11 лютого 2008 року ОСОБА_1 придбав автомобіль RENAULT, який 03 квітня 2013 року продав за ціною 111 050 грн.

14 травня 2008 року за ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль LEXUS , який 01 червня 2012 року він зняв з обліку і того ж дня продав за ціною 260 892 грн.

Відповідно до висновку експерта від 22 вересня 2014 року, наданого за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 5346/12211-12214/14-54, ринкова вартість автомобіля марки LEXUS модель LX 470, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , становить 613 185,66 грн; ринкова вартість автомобіля марки RENAULT, модель TRAFIC Combi 2,0 M/T, 2008 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_11 , становить 179 128,93 грн.

01 червня 2011 року ОСОБА_2 придбала автомобіль Хюндай IX - 35, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення в оскаржуваній частині не в повній мірі відповідають зазначеним вимогам закону.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (стаття 68 СК України).

Відповідно до статті 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вказана норма узгоджується з положеннями статті 372 ЦК України.

Суди встановили, що за час шлюбу сторони набули у власність автомобілі RENAULT та LEXUS, які після розірвання шлюбу ОСОБА_1 продав без згоди ОСОБА_2 .

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Продані позивачем автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя, цінним майном, яким він розпорядився на власний розсуд без письмової згоди відповідача, яка у такому випадку має право на грошову компенсацію вартості проданих транспортних засобів.

За таких обставин правильним є висновок судів про те, що оскільки відчужені автомобілі є неподільними речами, були фактично зареєстровані на ім`я ОСОБА_1 , перебували в нього в користуванні та відчужені ним без згоди ОСОБА_2 , вартість проданих автомобілів підлягає врахуванню при поділі спільного майна подружжя.

Апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про те, що вартість майна, яке підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Такий висновок суду ґрунтується на встановлених статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України правилах, відповідає сталій судовій практиці при розгляді спорів про поділ майна подружжя та неодноразово висловлений у постановах Верховного Суду України при розгляді таких спорів. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) у постанові від 03 жовтня 2018 року.

ОСОБА_2 своєї згоди на продаж автомобілів за ту ціну, за яку їх продав ОСОБА_1 , не давала, тому при поділі майна враховується дійсна вартість автомобілів, визначена на час розгляду справи, а ОСОБА_2 як співвласник спірного майна при його поділі має право на отримання грошової компенсації вартості належної їй частки в праві спільної сумісної власності на вказані автомобілі.

Доводи касаційної скарги про неврахування факту часткового погашення позивачем кредиту за автомобіль Renault після фактичного припинення шлюбних відносин сторін, а також доводи щодо відсутності підстав для визнання автомобіля Хюндай особистою приватною власністю ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу, оскільки є аналогічними доводам апеляційної скарги, яким апеляційний суд дав належну оцінку, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій в оскарженій частині.

Керуючись статтями 400, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь компенсації вартості проданих ним автомобіля марки LEXUS модель LX 470, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , та автомобіля марки RENAULT, модель TRAFIC Combi 2,0 M/T, 2008 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_11 , а також в частині визнання автомобіля Хюндай 1Х-35, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 особистою власністю ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков