Справа № 720/2222/18
Провадження № 2/720/182/19
11 березня 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
з участю секретаря Шова В.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
В грудні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що у домоволодінні яке знаходиться по провулку Восьмого березня, № 02 в с. Подвірне Новоселицького району з 16 жовтня 2009 року була зареєстрована ОСОБА_2. Проте, з 2011 року відповідач виїхала з господарства та проживає окремо, однак з обліку реєстрації з її домоволодіння не знялася та в добровільному порядку не бажає зробити цього. Вказана обставина створює їй перешкоду у вільному розпорядженні своєю власністю, тому просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.
Треті особи без самостійних вимог звернулись до суду із заявами про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалив продовжити розгляд справи у відсутності відповідача та провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16 січня 1990 року домоволодіння, яке розташоване провулку Восьмого березня, № 02 в с. Подвірне Новоселицького району Чернівецької області належало колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_6.
З довідки Мамалигівської сільської ради № 58 від 22 січня 2019 року слідує, що станом на 01 січня 1991 року у вказаному домоволодінні проживали шестеро осіб ОСОБА_6 (померла 06 грудня 2014 року), позивач ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (помер 12 травня 2017 року).
З спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_6 вбачається, що спадщину прийняла позивач ОСОБА_5.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в даному домоволодінні, однак з 2011 року не проживає в ньому, що підтверджується актом опитування сусідів № 161 від 07 листопада 2018 року.
В справі № 6-164ц12 від 23 січня 2013 року Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого у спадкоємця, який у встановленому порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає у нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибувало з володіння спадкодавця поза волею останнього.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а не виникає у зв'язку із отриманням правовстановлюючого документа або здійсненням державної реєстрації права власності, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Слід зазначити, що відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
Тобто, не оформлення позивачем права на спадщину та не отримання нею правовстановлюючого документу обмежує її у праві розпорядження спадковим майном, в той же час, не обмежує у праві володіння та користування спадщиною, що є складовими права власності.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Обєктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, які перебувають на території України, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання, зареєструвати своє місця проживання.
Оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що відповідач більше одного року без поважних причин не користується житлом позивача, оскільки фактично постійно проживає у іншому місці, суд вважає, що відповідач порушує право позивача щодо здійснення права власності, у звязку із чим позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а відповідач повинна бути визнаною такою, що втратила право користування житловим будинком позивача.
Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 29, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, -
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 власністю шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у домоволодінні по провулку Восьмого березня, № 02 в с. Подвірне Новоселицького району Чернівецької області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору за подання позову до суду в сумі 704 гривень 80 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач може подати до Новоселицького райсуду заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Ляху Г.О.