Провадження № 2-др/201/11/2019

15 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд
у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,
при секретарі Максимовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нерухоме майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання особистою власністю та визнання права власності,-
У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нерухоме майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання особистою власністю та визнання права власності.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нерухоме майно було відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання особистою власністю та визнання права власності було задоволено.

Не погодившись з указаним рішенням, відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року указану цивільну справу повернуто до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, прийшов до висновку про задоволення зустрічного позову у повному обсязі та визнав за позивачкою право власності на спірне нерухоме майно. Проте, стосовно позовної вимоги про визнання майна особистою власністю рішення судом не ухвалено.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

В даному випадку слід врахувати, що у резолютивній частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року не зазначено рішення суду щодо позовної вимоги про визнання майна особистою власністю.

Натомість, у мотивувальній частині суд встановив відповідні факти та дійшов до висновку про можливість задоволення такої вимоги (а.с. 66-67).

На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нерухоме майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання особистою власністю та визнання права власності, яким визнати особистою власністю ОСОБА_2 нерухоме майно комплекс автомийки літ. Х-2, на I поверсі поз. 101-115, на II поверсі поз. 201-216, загальною площею 474,8 кв.м., сходи літ. х, пандуси літ. х1, х2, х5, х6, ганки літ. х3, х4, споруди № 3, 7, 8, 9, 18, 19, III, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев