Справа № 199/5570/19
РІШЕННЯ

Іменем України

01.10.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі представника позивача Графченко І.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 4026 доларів США 49 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 106685,56 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 03 вересня 2007 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є акціонерне товариство «Райффайзен Банк аваль», та відповідачем було укладено Кредитний договір № 014/112270/3125/82, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 12000 доларів США строком до 20.09.2016 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14,00% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.

Кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування (п. 3.1Кредитного договору).

Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 3.2 Кредитного договору, шляхом нарахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника.

Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом починається з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно (п. 3.3 Кредитного договору).

Відповідно до умов п. 5.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах передбачених кредитним договором:

-Щомісячно до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 Кредитного договору та остаточне погашення кредиту до 20.09.2016 року на рахунок визначений п. 4.1. Кредитного договору;

-Щомісячно, до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок, визначений Кредитним договором.

Відповідно до умов п. 8.1 Кредитного договору, договір набуває чинності з часу надання позичальнику кредитних коштів (частини коштів) та діє до повного погашення кредитної заборгованості (суми кредиту, відсотків за користування, штрафів та пені).

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплати періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу позичальника було направлено повідомлення про неналежне виконання зобов`язань за кредитивним договором за вихідним № 114/5-150687 від 16.04.2019 року, надавши можливість врегулювати заборгованість.

В межах даного спору банк стягує донараховані відсотки за період з 29.04.2016 року по 30.05.2019 року, що в сумі становить 4,026 доларів США 49 центів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 014/112270/3125/82 від 21.09.2006 року, відповідач по справі отримав споживчий кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 12000,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається на 120 місяців з 21.09.2006 по 20.09.2016 року.

Згідно п. 1.4. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом складає 14,00% річних.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплати періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2012 року у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки. При цьому вимога про дострокове повернення кредиту позичальнику була направлена 9.04.2010 року. Дані обставини підтвердила суду представник позивача у судовому засіданні.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, банк має право нараховувати відсотки за кредитним договором лише у межах строку на який відповідний кредит було надано. Після настанням терміну повернення кредиту в повному обсязі кредитор втрачає право нараховувати відсотки, та набуває право здійснювати нарахування згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України (інфляційні нарахування та 3% річних).

За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема судом враховані висновки, викладені в постанові ВП ВС від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12.

Таким чином, підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається з процентів за період з 29.04.2016 року по 30.05.2019 року не вбачається.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Керуючись ст.ст.12,81,133,144,263-265,274-279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позові Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя