ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/764/19 Справа № 203/3503/17 Суддя у 1-й інстанції - Католіякян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 03 квітня 2012 рокуміж ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номера, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою процентів у розмірі 30,00% на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань виникла заборгованість, яка станом на 31 серпня 2017 року становить 78 445,12 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 03 квітня 2012 рокуу розмірі 78 445,12 грн.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Позивач вважає, що судом не враховано те, що при укладенні договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що укладений кредитний договір є дійсним і підлягає до виконання.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач не скористався правом, передбаченим ст.360 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами заяви позичальника, останній разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була заповнена та підписана анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03 квітня 2012 року, відповідно до якої останній виявив бажання оформити на своє ім'я карту позивача, проте в заяві не зазначено саме яку (а.с.10).

Згідно вищезгаданої заяви, відповідач підтвердив, що він погоджується з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Із долучених до матеріалів справи Умов і правил надання банківських послуг вбачається, що останні не містять підпису позичальника, а тому наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною договору № б/н від 03.04.2012 року.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч.1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено укладення з відповідачем 03 квітня 2012 року договору про надання банківських послуг, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Тому відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт укладення між сторонами кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.

Позивачем на надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету - заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов'язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Відповідна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2014 року (справа №6-2462цс16), від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що відповідач був належним чином ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, згідно заяви своїм підписом приєднується і зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах банку, що складають договір банківського обслуговування не спростовують правильності висновків суду, а підстави для скасування рішення відсутні.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції вимог ч.2 ст.614 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки позивач належним чином не довів ті обставини, на які він посилається як на підстави своїх вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Судові витрати, понесені позивачем в зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова