Справа № 559/1916/19
УХВАЛА

22 жовтня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області в складі судді Назарук В.А., перевіривши виконання вимог ст.ст.175,177 ЦПК України у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі було встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст.175,177 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

В поданій ОСОБА_4 позовній заяві зазначено ціну позову в іноземній валюті, яка становить 173353,42 доларів США, що, як вказує позивач, еквівалентно 4358815,73 грн.

Разом з тим, ч.2 ст.524 та ч.2 ст.533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов"язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В порушення викладеного, в позовній заяві не було наведено розрахунку заборгованості в гривневому еквіваленті, що підтверджує зазначену позивачем ціну позову та не надано доказів, що підтверджують визначений позивачем курс НБУ національної валюти до долара США на дату розрахунку (день подачі позову до суду).

В порушення п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, в позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору при поданні цивільного позову, майнового характеру фізичною особою, становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст.2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

В порушення викладеного та ч.4 ст.177 ЦПК України, згідно доданої до позовної заяви китанції №1-621К від 30.08.2019 вбачається, що платником судового збору є ОСОБА_5 , що не відповідає особі позивача, зазначеній в позовній заяві.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч.9 ст.185 ЦПК України, заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, відповідно до вимог ст.9 Закону України "Про судовий збір", за даними Управління Державної казначейської служби, підтверджень про зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету України, не знайдено. Згідно інформації Дубенського міськрайонного суду, судовий збір сплачено на ім"я ОСОБА_5 та подання про повернення коштів судового збору відсутнє.

Таким чином, судом встановлено, що в порушення ч.4 ст.177 ЦПК України, доказів належної сплати судового збору за подання даної позовної заяви, позивачем не надано.

Відповідно до ч.7 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Норма ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з ч.2 ст. 15 ЦПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Водночас, до позовної заяви додано копію ордеру серії КВ №443927, а не його оригінал та який на переконання суду, не є належним підтвердженням наявності повноважень адвоката на підпис та звернення до суду із позовною заявою від імені та в інтересах позивача, оскільки ордер не лише не вказує на обсяг повноважень, наданих адвокату, а й не містить обов`язкових реквізитів, визначених вищевказаним Положенням, які кореспондуються з обов`язковими реквізитами, наведеними в Положенні про ордер на надання правової допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від12 квітня 2019 року.

Зокрема, наявний в матеріалах справи ордер не містить зазначення підстав надання правової допомоги (договір про надання правової допомоги чи доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги). Крім того, на звороті ордеру не вказано про відсутність обмежень правомочності адвоката, встановлених договором про надання правової допомоги.

Водночас, до матеріалів позовної заяви не долучено договору про надання правової допомоги та наявний ордер не містить всіх необхідних даних, визначених Положенням, а відтак такий ордер не вказує на обсяг повноважень, наданих адвокату в даній цивільній справі.

В даному випадку, з наданої до суду копії ордеру неможливо встановити обсяг повноважень адвоката, ордер скопійовано лише з однієї сторони, що також позбавляє суд можливості перевірити, чи застережено в ньому обмеження повноважень. Оригіналу ордеру до матеріалів справи надано не було.

Отже, в даному випадку, встановити наявність або відсутність у адвоката повноважень на підписання позовної заяви неможливо, таким чином, до матеріалів позовної заяви не додано доказів, що підтверджують повноваження представника, яким підписано позовну заяву.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 24.09.2019 позовну заяву було залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків та запропоновано усунути зазначені в ухвалі недоліки протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали шляхом: зазначення розрахунку заборгованості в гривневому еквіваленті, що підтверджує зазначену позивачем ціну позову та доказів, що підтверджують визначений позивачем курс НБУ національної валюти до долара США на дату розрахунку (день подачі позову до суду); зазначення відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору; надання доказів належної сплати судового збору позивачем та його зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України; надання доказів, що підтверджують повноваження представника позивача.

Копія ухвали суду, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, була отримана позивачем та його представником 07.10.2019 року, а тому строк для усунення недоліків по даній позовній заяві закінчився 17.10.2019 року.

На виконання вказаної ухвали суду представником позивача на адресу суду подано заяву про усунення недоліків згідно якої представником позивача було усунено недоліки в частині зазначення розрахунку заборгованості в гривневому еквіваленті, що підтверджує зазначену позивачем ціну позову та доказів, що підтверджують визначений позивачем курс НБУ національної валюти до долара США на дату розрахунку (день подачі позову до суду); зазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; надання доказів, що підтверджують повноваження представника позивача.

Водночас, суд дійшов висновку, що позивачем та його представником не виконано вимоги ухвали в частині надання доказів належної сплати судового збору позивачем та його зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України.

Так, представником позивача зазначено, що за подання позову було сплачено судовий збір в розмірі 9605 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №1-621К від 30.08.2019.

При цьому представник позивача зазначає, що платником судового збору є ОСОБА_5 , який є співробітником адвокатського об`єднання «Юрвіста», яке надає правову допомогу позивачу у даній справі.

Інших доказів сплати судового збору, ні позивачем ні його представником не надано

Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-6, зі змінами та доповненнями від 01.01.2019 року, визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно ст.2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Позивачем у даній справі є ОСОБА_6 , тобто саме він звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості, при цьому, згідно доданої до позовної заяви квитанції №1-621К від 30.08.2019 вбачається, що платником судового збору є ОСОБА_5 , що не відповідає особі позивача, зазначеній в позовній заяві.

Окрім того, представником позивача, яким підписано позовну заяву, згідно наданого ордеру є адвокат Неженець-Чеканова Н.Є.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про судовий збір", суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно інформації Дубенського міськрайонного суду, судовий збір сплачено на ім"я ОСОБА_5 та подання про повернення коштів судового збору відсутнє. При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, відповідно до вимог ст.9 Закону України "Про судовий збір", за даними Управління Державної казначейської служби, підтверджень про зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету України, не знайдено.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази позбавляють суд можливості однозначно ідентифікувати особу, що сплатила судовий збір, як належну, що призведе до унеможливлення в подальшому вирішення питання розподілу судових витрат.

Отже, судом встановлено, що в порушення ч.4 ст.177 ЦПК України, доказів належної сплати судового збору за подання даної позовної заяви, позивачем не надано.

Доступ до правосуддя в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом встановлено, що у встановлений строк позивач та його представник недоліки позовної заяви в повному обсязі не усунули, а тому, відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України, позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про стягнення заборгованості, вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз"яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, згідно ч.7 ст.185 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.