ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/928/19 Справа № 195/1125/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Скрипченко Д.М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту володіння земельною ділянкою, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, стягнення витрат на утримання спадкодавця, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту володіння земельною ділянкою, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Уточнивши позовні вимоги, просили суд: встановити факт володіння ОСОБА_5 земельною ділянкою площею 0,54 га, яка розташована на території с. Запорізька Балка Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області і належала на праві приватної власності ОСОБА_5, який помер 28 грудня 1996 року; визнати за ними право власності на спадкове майно за заповітом (том1 а.с.2-5, 80-84, 99-103).

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, стягнення витрат на утримання спадкодавця. Уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частку обєкта нерухомості по вул. Щорса, 14 у с. Запорізька Балка Томаківського району Дніпропетровської області, який складається з: житлового будинку «А», загальною площею 72,89 кв. м; господарських будівель: літня кухня «Б», цегляна, загальною площею 38,0 кв. м; сарай «В», саман, загальною площею 42,0 кв. м; сарай «Г», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м; сарай «Д», дощатий, загальною площею 16,0 кв. м; сарай «Ж», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м, який відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину від 09 грудня 1999 року належав ОСОБА_6; на 1/4 часку земельної ділянки площею 0,54 га, що розташована на території с. Запорізька Балка Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, складається з присадибної ділянки площею 0,25 га та земельної ділянки площею 0,29 га для ведення особистого підсобного господарства, яка належала ОСОБА_5, померлому 28 грудня 1996 року; земельну ділянку площею 3,020 га з виділенням в натурі на місцевості, яка належала ОСОБА_6, що розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; стягнути на її користь з відповідачів у солідарному порядку витрати на утримання спадкодавця у розмірі 60000,00 грн.(том 1 а.с.65-68,87-90,93-96).

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт володіння ОСОБА_6, яка померла 18 серпня 2014 року, земельною ділянкою площею 0,54 га, яка розташована на території с. Запорізька Балка Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, що належала на праві приватної власності ОСОБА_5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961, який помер 28 грудня 1996 року.

Визнано за ОСОБА_2, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування, на: 3/4 частки обєкта нерухомості по вул. Щорса,14 у с. Запорізька Балка Томаківського району Дніпропетровської області який складається з житлового будинку «А», цегельний, загальною площею 72,89 кв. м, господарських будівель: літня кухня «Б», цегляна, загальною площею 38,0 кв. м; сарай «В», саман, загальною площею 42,0 кв. м; сарай «Г», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м; сарай «Д», дощатий, загальною площею 16,0 кв. м; сарай «Ж», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м, який відповідно до свідоцтва на право власності на спадщину від 09 грудня 1999 року належав ОСОБА_6; на 3/4 частки земельної ділянки площею 0,54 га, що розташована на території с. Запорізька Балка Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, складається з присадибної ділянки площею 0,25 га та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,29 га, яка належала згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961 ОСОБА_5, померлому 28 грудня 1996 року; земельну ділянку площею 3,020 га з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ ДП № 006420 належала ОСОБА_6 та розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнано за ОСОБА_3, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 053712 належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнано за ОСОБА_4, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3,020 га з виділенням в натурі на місцевості, яка на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 006420 належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнано за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування на: 1/4 частки обєкта нерухомості, який складається з житлового будинку «А», цегельний, загальною площею 72,89 кв. м, господарських будівель: літня кухня «Б», цегляна, загальною площею 38,0 кв. м; сарай «В», саман, загальною площею 42,0 кв. м; сарай «Г», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м; сарай «Д», дощатий, загальною площею 16,0 кв. м; сарай «Ж», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м, який відповідно до свідоцтва на право власності на спадщину від 09 грудня 1999 року належав ОСОБА_6; на 1/4 частки земельної ділянки площею 0,54 га, яка розташована на території с. Запорізька Балка Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, складається з присадибної ділянки площею 0,25 га та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,29 га, яка належала згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961 ОСОБА_5, померлому 28 грудня 1996 року; земельну ділянку площею 3,020 га з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 053712 належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат (том 1 а.с. 141-150).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду змінити задовольнивши її позов у повному обсязі, а первісні позовні вимоги задовольнити частково (том 1 а.с. 153-159).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року залишено без змін (том 1 а.с. 195-196).

Постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а.с. 76-81).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, враховуючи Постанову Верховного Суду від 06 червня 2018 року, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 серпня 2014 року померла мати сторін ОСОБА_6 (том 1 а.с.10).

19 січня 2000 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б не складалось і взагалі, все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок та земельна ділянка, що знаходиться в селі Запорізька Балка, вул. Щорса, 14, Томаківського району, Дніпропетровської області, заповіла ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частинах (спадкова справа№88/2014, аркуш 8).

16 листопада 2012 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Володимирської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, заповіла ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частинах (спадкова справа № 88/2014, аркуш 9).

Відповідно до ч. 3 ст. 1254 ЦК України, кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Таким чином, заповіт ОСОБА_5 від 19.01.2000 р. втратив свою чинність

З матеріалами спадкової справи вбачається, що ОСОБА_6, після смерті батька отримала спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул. Щорса, 14 у с. Запорізька Балка Томаківського району Дніпропетровської області, прибудинкової земельної ділянки та двох земельних ділянок (паї) на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 грудня 1999 року (спадкова справа№273/1999, аркуш 10). Присадибну земельну ділянку та земельну ділянку для ведення підсобного господарства, ОСОБА_6 прийняла у володіння та користування, але не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на них у державному органі земельних ресурсів, що унеможливлює оформлення спадкових прав на зазначені земельні ділянки в нотаріальному порядку.

27 жовтня 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулися до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 з відповідними заявами для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке належало їхній матері (спадкова справа №88/2014 аркуш 1,2,3,4).

27 липня 2015 року приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу ОСОБА_7, на усне звернення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 від 24.07.2015 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на все спадкове майно, що належало ОСОБА_5, надано роз'яснення, що у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на майно, яке є предметом спадкування, у нотаріуса відсутня можливість видати відповідні свідоцтва про право на спадщину (том 1 а.с.16).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що сторони мають право на 1/4 частку спадкового майна після смерті матері ОСОБА_5 Оскільки під час розгляду справи ОСОБА_4, ОСОБА_3 відмовились від своїх часток на користь ОСОБА_2, суд визнав за останнім право власності на 3/4 частки спадкового майна.

Разом з тим, спадкодавець, ОСОБА_5, фактично являлася власником земельної ділянки площею 0,54 га по вул. Щорса, 14 у с. Запорізька Балка Томаківського району Дніпропетровської області, оскільки отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку і відповідно мала право на її державну реєстрацію та отримання державного акта, тому після її смерті має місце перехід прав та обов'язків до спадкоємців і сторони в порядку правонаступництва мають право на визнання права власності на дану земельну ділянку в порядку спадкування.

Відмовляючи в задоволені зустрічних позовних вимог в частині стягнення витрат на утримання спадкодавця, суд виходив із того, що ОСОБА_1 не надала суду доказів, що є її процесуальним обовязком (ст.10, 60 ЦПК України 2004 року).

Проте повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може.

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У ч.1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За нормою ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Тобто заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини і протягом шести місяців, що передбачено ст. 1270 ЦК України.

У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам розяснено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Проте суд на зазначене уваги не звернув, не врахував, що спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у встановлений законом строк, звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті матері, при цьому відмови від прийняття спадщини від них не надходило, а така відмова допускається лише протягом строку для прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Законодавством не передбачено відмову від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців під час розгляду спору відносно спадкового майна у судовому порядку, оскільки суд не наділений повноваженнями нотаріуса.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Проте, в матеріалах справи відсутня Постанвола проол відсову у вчиненні нотаріальних дій, а саме - відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_5В, ОСОБА_1В, ОСОБА_3, ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину.

З копії спадкової справи № 88/2014, наданої на запит суду, також не вбачається, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності.

Розглянувши зазначену справу, суд першої інстанції вищезазначених розяснень Пленуму Верховного Суду України не врахував, не звернув уваги, що в матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса в оформленні сторонами спадщини після смерті їх матері, хоча це має суттєве значення для даної справи та дійшов помилкових висновків про наявність правових підстав для визнання за сторонами права власності.

У звязку з чим, рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування є неправомірним та підлягає скасуванню, з відмовою в задоволені цих позовних вимог.

Щодо зустрічного позову, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно з ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що її, з іншими спадкоємцями мати, померла у віці 86 років, хворіла, останні півроку була лежачою, не мала змоги самостійно себе обслуговувати, у звязку з чим вона переїхала до матері для здійснення постійного догляду за нею та утримання.

Інші спадкоємці участі в догляді за матірю не приймали, допомоги не надавали, хоча мали таку можливість, але свідомо не виконували встановлений законом обовязок по утриманню та догляду за матірю.

У ст. 1232 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Позивач ОСОБА_1 просила стягнути зі спадкоємців ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в солідарному порядку, понесені нею витрати на утримання спадкодавця в сумі 60000 грн. Проте позивач не обґрунтувала заявлення саме такої суми.

Понесені ОСОБА_1 витрати по оплаті комунальних платежів, не є такими, що були понесені на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, крім того спадкодавець отримувала пенсію, яка витрачалася на покриття цих витрат.

Відносно витрат на придбання ліків, не доведено, які саме витрати та в якій сумі понесені на придбання ліків саме для лікування ОСОБА_5, до того ж, відповідно до ч.1 ст. 202 СК України оплачувати ці витрати є обовязком повнолітніх дітей спадкодавця.

Надана в якості доказу виписка по рахунку ОСОБА_1, не може слугувати доказом про утримання спадкодавця на своєму утриманні, оскільки з зазначеної виписки неможливо встановити які саме витрати йшли на утримання матері (а.с.122-135).

З урахуванням зазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог в частині стягнення витрат на утримання, догляд спадкодавця.

Рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту володіння ОСОБА_6, яка померла 18 серпня 2014 року, земельною ділянкою площею 0,54 га, яка розташована на території с. Запорізька Балка Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, що належала на праві приватної власності ОСОБА_5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961, який помер 28 грудня 1996 року, сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправтльне застосування норм матеріального права.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування, на 3/4 частки обєкта нерухомості по вул. Щорса,14 у с. Запорізька Балка Томаківського району Дніпропетровської області, який складається з житлового будинку «А», цегельний, загальною площею 72,89 кв. м, господарських будівель: літня кухня «Б», цегляна, загальною площею 38,0 кв. м; сарай «В», саман, загальною площею 42,0 кв. м; сарай «Г», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м; сарай «Д», дощатий, загальною площею 16,0 кв. м; сарай «Ж», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м, який відповідно до свідоцтва на право власності на спадщину від 09 грудня 1999 року належав ОСОБА_6; на 3/4 частки земельної ділянки площею 0,54 га, що розташована на території с. Запорізька Балка Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, складається з присадибної ділянки площею 0,25 га та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,29 га, яка належала згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961 ОСОБА_5, померлому 28 грудня 1996 року; земельну ділянку площею 3,020 га з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ ДП № 006420 належала ОСОБА_6 та розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнання за ОСОБА_3, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування, на земельну ділянку, площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV ДП № 053712 належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнання за ОСОБА_4, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування, на земельну ділянку, площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ ДП № 006420 належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнання за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування, на: 1/4 часки обєкта нерухомості, який розташований за адресою: вул. Щорса, 14, с.Запорізька Балка, Томаківського району Дніпропетровської області, відповідно до даних технічного паспорту, виготовленого обласним комунальним підприємством «Томаківське бюро технічної інвентаризації» 28.07.2015 року, згідно експлікації до плану приміщень житлового будинку, складається з житлового будинку «А», цегельний, загальною площею 72,89 кв. м., господарських будівель: літня кухня «Б», цегляна, загальною площею 38,0 кв. м.; сарай «В», саман, загальною площею 42,0 кв. м.; сарай «Г», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м.; сарай «Д», дощатий, загальною площею 16,0 кв. м.; сарай «Ж», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м., який відповідно до свідоцтва на право власності на спадщину від 09.12.1999 року належав ОСОБА_6; на 1/4 часки земельної ділянки площею 0,54 гектарів, яка розташована на території с.Запорізька Балка Володимирівської сільської ради, Томаківського району Дніпропетровської області, складається з присадибної ділянки площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,29 га, яка належала ОСОБА_5 згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961, померлому 28 грудня 1996 року; земельну ділянку, площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV ДП № 053712 , належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені цих позовних вимог.

В решті рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року скасувати в частині: визнання за ОСОБА_2, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, права власності в порядку спадкування, на 3/4 частки обєкта нерухомості по вул. Щорса,14 у с. Запорізька Балка Томаківського району Дніпропетровської області, який складається з житлового будинку «А», цегельний, загальною площею 72,89 кв. м, господарських будівель: літня кухня «Б», цегляна, загальною площею 38,0 кв. м; сарай «В», саман, загальною площею 42,0 кв. м; сарай «Г», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м; сарай «Д», дощатий, загальною площею 16,0 кв. м; сарай «Ж», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м, який відповідно до свідоцтва на право власності на спадщину від 09 грудня 1999 року належав ОСОБА_6; на 3/4 частки земельної ділянки площею 0,54 га, що розташована на території с. Запорізька Балка Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, складається з присадибної ділянки площею 0,25 га та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,29 га, яка належала згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961 ОСОБА_5, померлому 28 грудня 1996 року; земельну ділянку площею 3,020 га з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ ДП № 006420 належала ОСОБА_6 та розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнання за ОСОБА_3, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, права власності в порядку спадкування, на земельну ділянку, площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV ДП № 053712 належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнання за ОСОБА_4, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, права власності в порядку спадкування, на земельну ділянку, площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ ДП № 006420 належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнання за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, права власності в порядку спадкування, на: 1/4 часки обєкта нерухомості, який розташований за адресою: вул. Щорса, 14, с.Запорізька Балка, Томаківського району Дніпропетровської області, відповідно до даних технічного паспорту, виготовленого обласним комунальним підприємством «Томаківське бюро технічної інвентаризації» 28.07.2015 року, згідно експлікації до плану приміщень житлового будинку, складається з житлового будинку «А», цегельний, загальною площею 72,89 кв. м., господарських будівель: літня кухня «Б», цегляна, загальною площею 38,0 кв. м.; сарай «В», саман, загальною площею 42,0 кв. м.; сарай «Г», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м.; сарай «Д», дощатий, загальною площею 16,0 кв. м.; сарай «Ж», дощатий, загальною площею 50,0 кв. м., який відповідно до свідоцтва на право власності на спадщину від 09.12.1999 року належав ОСОБА_6; на 1/4 часки земельної ділянки площею 0,54 гектарів, яка розташована на території с.Запорізька Балка Володимирівської сільської ради, Томаківського району Дніпропетровської області, складається з присадибної ділянки площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,29 га, яка належала ОСОБА_5 згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ДП № 082961, померлому 28 грудня 1996 року; земельну ділянку, площею 3,020 га, з виділенням в натурі на місцевості, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV ДП № 053712, яка належала ОСОБА_6, розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та відмовити в задоволені цих позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: