Справа №461/5000/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

17 жовтня 2019 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення 3% річних та інфляційних втрат

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 77282,00 грн., з яких 18156,00 грн. - 3% річних, 59126,00 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що рішенням Галицького районного суду міста Львова від 25.03.2019 року в справі №461/7154/18 на користь позивача стягнено з відповідача кошти в сумі 268200,00 гривень. Оскільки відповідач вказані кошти не повернув у строк, визначений договором, за рішенням суду, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача інфляційні витрати за весь час прострочення у розмірі 59126,00 грн. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 18156,00 грн., які входять до складу грошового зобов`язання. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 16.07.2019 року відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити, проти винесення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Крім цього, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Галицького районного суду м.Львова). Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.ст.280-282 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 25.03.2019 року у цивільній справі №461/7154/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 268200,00 грн. та 2682,00 грн. судового збору. Рішення набрало законної сили 24.04.2019 року.

З вказаного рішення вбачається, що 25.01.2017 року та 22.03.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав позику грошові кошти в декілька етапів в розмірі 75000,00 гривень, 2600,00 доларів США, що станом на час подання позову за офіційним курсом НБУ України становить 72800,00 гривень та 4300,00 доларів США, що станом на час подання позову за офіційним курсом НБУ України становить 120400,00 гривень. Факт укладення договору та передачі позичкодавцем коштів в сумі 75000,00 гривень, 2600,00 доларів США та 4300,00 доларів США позичальнику підтверджується розписками від 25.01.2017 року та 22.03.2017 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою ст.530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України встановлені правові наслідки порушення зобов`язання.

Частинами 1 та 2 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України).

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Оскільки, відповідач прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів не виконав та відповідно до розрахунку позивача допустив виникнення наступної заборгованості:

З суми 75000,00 грн. розмір заборгованості по 3% річних за період з 15.02.2017 року по 20.06.2019 року становить 5276,71 грн. з розрахунку: 75000,00 грн. х 3 : 100 : 365 днів х 856 днів = 5276,71 грн.

З суми 75000,00 грн. розмір заборгованості по інфляційних втратах за період з 15.02.2017 року по 20.06.2019 року становить 21232,00 грн. з розрахунку: 75000,00 грн. х 128,31 : 100 75000,00 грн. = 21232,50 грн.

З суми 72800,00 грн. розмір заборгованості по 3% річних за період з 25.03.2017 року по 20.06.2019 року становить 4894,55 грн. з розрахунку: 72800,00 грн. х 3 : 100 : 365 днів х 818 днів = 4894,55 грн.

З суми 72800,00 грн. розмір заборгованості по інфляційних втратах за період з 25.03.2017 року по 20.06.2019 року становить 21232,00 грн. з розрахунку: 72800,00 грн. х 124,79 : 100 72800,00 грн. = 18047,12 грн.

З суми 120400,00 грн. розмір заборгованості по 3% річних за період з 05.04.2017 року по 20.06.2019 року становить 7985,98 грн. з розрахунку: 120400,00 грн. х 3 : 100 : 365 днів х 807 днів = 7985,98 грн.

З суми 120400,00 грн. розмір заборгованості по інфляційних втратах за період з 05.04.2017 року по 20.06.2019 року становить 29847,16 грн. з розрахунку: 120400,00 грн. х 124,79 : 100 120400,00 грн. = 29847,16 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості за інфляційними втратами становить 69126,78 грн. та за 3% річних становить 18157,24 грн., а всього 87284,02 грн.

Однак, суд зазначає, що ОСОБА_1 у позовній заяві просить стягнути з відповідача 18156,00 грн. 3% річних та 59126,00 грн. інфляційних втрат, а всього 77282,00 грн.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідачем порушено умови договорів позики, хоча всі умови договору істотні, звичайні та випадкові з моменту їх укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. При цьому, суд враховує, що цивільно-правовий договір укладений з узгодженої волі сторін, спрямованої на встановлення цивільних прав та обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задоволити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 77282,00 грн. заборгованості за інфляційними втратами та 3% річних.

Окрім цього, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 772,83 грн.

Керуючись ст.ст.16, 526, 530, 549, 610-612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 77282,00 грн., з яких: 18156,00 грн.- 3% річних; 59126,00 грн. - інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 772,83 грн.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Зубачик Н.Б.