Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 757/6782/19

провадження № 61-15443св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області

заінтересовані особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року у складі судді Матійчук Г. О. та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Кравець В. А., Махлай Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У лютому 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - ГУ ДФС у Житомирській області) звернулося до суду із заявою про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, в якій просило зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк» (далі - АТ «Перший інвестиційний банк»), Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») розкрити банківську таємницю відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року, заяву ГУ ДФС у Житомирській області про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, визнано неподаною та повернуто заявнику.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заявником не виконані вимоги ухвали суду від 12 лютого 2019 року про залишення заяви без руху, а саме не надано правового обґрунтування звернення до суду з вимогою про розкриття інформації, яка міститься банківську таємницю, одночасно до кількох банків та не зазначено межі розкриття інформації, яка містить банківську таємницю.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2019 року ГУ ДФС у Житомирській області звернулося до Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги зазначало, що згідно з частиною п`ятнадцятою та шістнадцятою статті 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Позивач має право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа.

Заява про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, була подана з дотриманням вимог статті 347 ЦПК України до Печерського районного суду м. Києва за місцезнаходженням АТ КБ «ПриватБанк».

Окрім того, у заяві про усунення недоліків було вказано про необхідність отримання ГУ ДФС у Житомирській області інформації про обсяг та обіг коштів по банківським рахункам, відкритим на ім`я фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із зазначенням контрагентів за період з 01 січня 2015 року по дату ухвалення судом рішення. Відтак заявником були зазначені межі розкриття інформації, яка містить банківську таємницю відповідно до пункту 5 частини першої статті 348 ЦПК України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Печерського районного суду міста Києва.

09 вересня 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою судді Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що у лютому 2019 року ГУ ДФС у Житомирській області звернулося до Печерського районного суду м. Києва із заявою про розкриття АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Перший інвестиційний банк» інформації, що містить банківську таємницю, стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року заяву ГУ ДФС у Житомирській області залишено без руху для обґрунтування необхідності та зазначення обставин, за яких вимагається розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо фізичної особи-підприємця трьома різними банками, зазначення обсягу (меж розкриття) інформації, яка міститься банківську таємницю, а також мету використання отриманої інформації у майбутньому.

28 березня 2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява ГУ ДФС у Житомирській області про усунення недоліків, в якій заявником зазначено, про необхідність розкриття інформації про обсяг та обіг коштів по банківським рахункам фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із зазначенням контрагентів за період з 01 січня 2015 року по дату ухвалення судом рішення з метою з`ясування наявності та розміру доходів платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 для визначення сум її податкового зобов`язання з огляду на те, що вона ухиляється від проведення перевірки, що тягне за собою ухилення від сплати податків.

На обґрунтування звернення із зазначеною заявою до Печерського районного суду м. Києва заявник посилався на положення частини п`ятнадцятої та шістнадцятої статті 28 ЦПК України, відповідно до яких позову до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях пред`являються за місцем проживанням або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Позивач має право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року заяву ГУ ДФС у Житомирській області визнано неподаною та повернуто заявнику.

Суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано правового обґрунтування звернення до суду з вимогою одночасно до кількох банків та не зазначено межі розкриття інформації, яка містить банківську таємницю. Враховуючи наведене, заява ГУ ДФС у Житомирській області відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України вважається неподаною та підлягає поверненню заявнику.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що положення статті 28 ЦПК України не підлягають застосуванню у справах окремого провадження, тому висновок суду першої інстанції про повернення заяви у зв`язку з неусуненням її недоліків є обґрунтованим та вмотивованим.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлених цим розділом.

Відповідно до статті 347 ЦПК України заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

Встановлено, що ГУ ДФС у Житомирській області звернулося до Печерського районного суду м. Києва із заявою про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 трьома банками - АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Перший інвестиційний банк».

Місцезнаходженням АТ КБ «ПриватБанк» є вул. Грушевського, 1-Д у м. Києві, місцезнаходженням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є вул. Лєскова, 9 у м. Києві, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва, а місцезнаходженням АТ «Перший інвестиційний банк» -- площа Перемоги, 1 у м. Києві, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об'єднання позовних вимог.

Таким чином, оскільки ГУ ДФС у Житомирській області при зверненні до суду із заявою про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, трьома банками, які знаходяться на території різних районів м. Києва, було порушено правила об`єднання вимог, вона підлягала поверненню на підставі пункту 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Та обставина, що судом повернуто заяву про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, з інших підстав, не вплинуло на правильність ухваленого рішення у справі, оскільки оцінюючи доводи касаційної скарги в цілому, суд має виходити з імперативного припису правила частини другої статті 410 ЦПК України, згідно з яким не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

СуддіВ. С. Жданова С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов