Справа № 316/1943/18
Провадження № 2/316/183/19
"12" березня 2019 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Куценка М.О.;
за участі секретаря судового засідання: Нестерової Г. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк», про зобовязання вчинити певні дії за договором оренди, -
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 червня 2011 року відповідачу було передано за актом приймання-передачі приміщення загальною площею 96 кв.м. для його використання у банківській діяльності відповідача на умовах, передбачених договором №2 суборенди приміщення від 24.07.2008р. зі строком дії по 31.05.2013р. Після закінчення строку неодноразово продовжувалася дія договору, а приміщення залишалося у користуванні відповідача. Після останньої пролонгації, на думку позивача, строк дії договору №2 мав би закінчитись 30.05.2017р. Водночас сторони намагалися укласти новий договір оренди на тих самих умовах, але зі строком дії з 01.09.2014р. по 01.08.2017р. Проект такого договору було запропоновано позивачем шляхом його направлення поштовою кореспонденцією на адресу відповідача, він його отримав і не висловлював ніяких заперечень, продовжив користуватися приміщенням, що на думку позивача свідчить про прийняття пропозиції. Позивач зазначає, що в будь-якому випадку у 2017 році закінчився строк дії обох договорів і відповідач зобовязаний був повернути приміщення. З цього приводу позивач направив на адресу відповідача лист від 24.04.2017р., в якому просив повернути приміщення та ключі від нього 30 квітня 2017 року зі складанням відповідного акту приймання-передачі. Але відповідач не передав приміщення з оренди у спосіб, визначений договором та законом, тобто по акту здачі-приймання приміщення, не повернув ключів від приміщення. Зазначає що ці обставини порушують права позивача як власника вказаного приміщення, позивачеві не відомо в якому воно перебуває стані, що в ньому зберігається, для яких цілей воно використовується і ким, він не має доступу до вказаного приміщення, адже двері до нього є зачиненими і потрапити до нього він не може, а тому позбавлений можливості користуватися своєю приватною власністю.
Відповідач проти позову заперечує, надав відзив на позов, в якому посилається на прийняття ним рішення про припинення договору суборенди 10.06.2015 року у звязку із зміною обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору суборенди, а саме зміною економічної ситуації в країні. Вказує що про відсутність наміру продовження договірних відносин та необхідність передачі майна 10.06.2015 року він повідомляв позивача листом від 03.06.2015 року. Вважає що договір припинив дію 10.06.2015р. і в цей день приміщення було ним звільнено і опечатано, про що складено відповідний акт, а тому свої обовязки щодо повернення приміщення ним виконані в повному обсязі. Посилається що 16.07.2015 року повідомив позивача про звільнення приміщення листом, запропонувавши забрати ключі, які зберігалися у відповідача в закритому та опечатаному конверті. Вважає що права позивача жодним чином не порушені.
Сторони в судове засідання не зявились.
Від позивача до суду надійшла письмова заява, в якій остання просить розглянути справу у її відсутність позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання, призначене на 12.03.2019 року, не зявився про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про дату місце та час судового засідання, що відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, крім того суд враховує наявність в матеріалах справи письмового відзиву на позов, що дозволяє суду визначитись з характером спірних правовідносин та прийняти рішення у справі.
Розглянувши доводи сторін, надані ними докази та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
24 липня 2008 року між орендодавцем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, орендарем Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» після реорганізації форми товариства та зміни найменування) та власником ОСОБА_3 було укладено договір №2 суборенди приміщення, предметом якого є надання орендареві в тимчасове користування на платній основі приміщення загальною площею 96 кв.м., яке знаходиться за адресою: Запорізька обл., м.Енергодар, вул.Комсомольська (вул.Молодіжна після перенайменування), буд.30, для ведення банківської діяльності (а.с. 6-8).
16 червня 2011 року за актом здачі-приймання приміщення орендоване майно було передано в користування відповідачу(а.с. 10).
Факт одержання зазначеного орендованого майна від позивача та його використання відповідачем на умовах, передбачених договором №2, сторонами не заперечується.
Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Судом встановлено, що спір між сторонами виник із зобовязальних правовідносин, оскільки передання майна в користування особі, яка зобов'язалася повернути це майно після закінчення строку, на який воно передано, але не виконує цього обов'язку, базується на умовах укладеного між сторонами договору та регулюється відповідно розділу III книги 5 ЦК.
Обидві сторони визнають той факт, що орендоване майно було одержано відповідачем і за умовами договору підлягає поверненню, при цьому позивач вважає що майно досі не повернуто і просить зобовязати відповідача його повернути, а відповідач вважає що свій обовязок щодо повернення орендованого майна ним виконано повністю.
Перевіряючи ці доводи сторін та надані ними докази на відповідність умовам договору та вимогам закону суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно ч.1 ст.763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Згідно ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Відповідно до статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму, наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договору.
Відповідно до ч.2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.
Згідно п. 5.1 договору №2 від 24.07.2008р. передача орендодавцем та прийняття орендарем приміщення в оренду засвідчується актом здачі-приймання приміщення у суборенду. Повернення приміщення орендодавцеві здійснюється за актом здачі приймання. Обов'язок по складанню акта здачі-приймання покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні договору. Орендар/орендодавець зобовязаний здійснити огляд приміщення під час підписання акту здачі-приймання (а.с. 7).
Згідно п.5.2 цього договору - приміщення та інше майно вважаються фактично переданими орендодавцеві/орендареві з моменту підписання акта здачі-приймання. У момент підписання цього акта орендар/орендодавець передає орендодавцеві/орендареві ключі від приміщення.
Згідно п.6.1 цього договору №2 - порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Отже законом та договором запроваджено конкретний механізм повернення спірного орендованого майна, який передбачає обовязкове складення акту здачі-приймання, причому обовязок по складанню акту здачі-приймання покладено на орендаря, під час підписання акту сторони зобовязані здійснити огляд приміщення, а орендар зобовязаний повернути орендодавцю ключі від нього.
Як убачається з наданих відповідачем пояснень та доказів, ним було прийнято одноособове рішення про припинення дії договору оренди з 10.06.2015р. у звязку із зміною обставин, якими сторони керувалися під час його укладення, після чого так само одноособово орендар перевірив приміщення та опечатав його у присутності сторонніх осіб та за відсутності орендодавця, склавши про це акт від 10.06.2015 року, залишивши ключі від приміщення у себе в опечатаному конверті.
Суд не може визнати вказані дії достатніми, а обовязки орендаря такими що виконані належним чином, оскільки такий порядок повернення приміщення не передбачено ані в законі, ані в договорі.
В матеріалах справи відсутні належні докази направлення відповідачем позивачу пропозиції про припинення дії договору оренди 10.06.2015 року, відсутні докази фактичного отримання позивачем такої пропозиції та її схвалення до бажаної відповідачу дати припинення дії договору, відсутні докази присутності позивача 10.06.2015р. під час звільнення приміщення, його відмови від огляду приміщення, від прийняття приміщення та ключів від нього. Так, відповідачем до відзиву долучено лист позивачу із запрошенням 10.06.2015 року зявитись для складання акту приймання передачі орендованого приміщення (а.с. 38), проте, доказів направлення та отримання зазначеного листа позивачем матеріали справи не містять.
У змісті наданого відповідачем акту здачі-приймання-приміщення від 10.06.2015р. відсутній підпис ОСОБА_1, так само відсутні відомості про відмову ОСОБА_1 від його підписання. Водночас до змісту акту відповідачем заздалегідь внесені відомості про перевірку та опечатування приміщення в присутності сторонніх осіб, а сам акт складено до Договору №2 від 27.07.2008р., тоді як орендні правовідносини між сторонами виникли по Договору №2 суборенди приміщення від 24.07.2008р..
За таких обставин вказаний акт суд не може оцінювати в якості належного доказу виконання орендарем своїх обовязків щодо фактичного повернення приміщення орендодавцю після закінчення орендних правовідносин.
Також в матеріалах справи відсутні належні докази отримання позивачем листа від 16.07.2015 року, в якому йдеться про звільнення приміщення та можливість одержання ключів, відсутні докази вжиття відповідачем будь-яких інших заходів, спрямованих на повернення приміщення орендодавцю в передбачений договором та законом спосіб та ухилення позивача від огляду приміщення, його прийняття та підписання акту здачі-приймання.
Крім того, у разі ігнорування орендодавцем пропозиції орендаря про підписання акта приймання-передачі майна в конкретно визначений час, з метою захисту своїх прав орендар на підтвердження виконання зобов'язання за договором оренди не позбавлений права в судовому порядку вимагати прийняття від нього орендодавцем майна та документального оформлення такого прийняття актом відповідно до ч.2 ст.795 ЦК України. Орендар, відповідно до матеріалів справи, вказаних дій не вчинив.
Водночас позивачем надано докази надіслання та отримання відповідачем листа від 24.04.2017р. з вимогою повернути приміщення та ключі від нього 30 квітня 2017 року зі складанням відповідного акту приймання-передачі, який відповідач фактично отримав 27 квітня 2017 року (а.с. 21-23). Доказів виконання вказаної вимоги або надання відповіді на цей лист відповідач не надав.
За таких обставин суд визнає заявлені позивачем вимоги про зобовязання відповідача повернути приміщення обґрунтованими та такими що відповідають визначеним законом способам захисту порушеного права, тому на думку суду позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.13, 76, 89, 141, 235, 247, 258, 259, 263-265, 268, 271-273, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 3, 16, 525, 526, 759, 763, 764, 785, 795 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Енергодарським міським судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: М. О. Куценко