Справа № 309/2813/19
Провадження № 2/309/1589/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Волощук О.Я.

при секретарі Зейкан Н.Л.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Липча в особі Липчанської сільської ради Хустського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до територіальної громади села Липча в особі Липчанської сільської ради Хустського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання за ним права власності на майно колишнього колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги вмотивовано тим, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , на теперішній час - с. АДРЕСА_1 Липчанської сільської ради, АДРЕСА_1 був побудований батьками позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у 1985 році. Батьки позивача були членами колгоспу імені Борканюка с. Липча. 16 березня 1990 року батьку позивача ОСОБА_4 виконкомом Хустської районної Ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності колгоспного двору на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 , головою дворогосподарства зазначено ОСОБА_4 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Хустської районної Ради народних депутатів № 50 від 14 березня 1990 року. Відповідно до реєстрового напису на свідоцтві жилий будинок зареєстрований в Хустському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 , 28 березня 1990 року за реєстровим № 412 в реєстрову книгу за № 2.

Житловий будинок АДРЕСА_1 Липчанської АДРЕСА_1 був зареєстрований у встановленому законом порядку відповідно до чинного на той час законодавства як власність колгоспного двору.

Юридичним фактом, що визначає склад колгоспного двору і належність до нього кожного з його членів, реєстрація двору та його складу в погосподарській книзі сільської (селищної) Ради народних депутатів. Така реєстрація наявна в погосподарських книгах Липчанської сільської ради, відповідно до довідки Липчанської сільської ради від 03.09.2019 року № 787.

Житловий будинок АДРЕСА_1 Крайнє Липчанської АДРЕСА_1 зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. На момент припинення колгоспного двору його членами були мати позивача ОСОБА_5 , батько позивача - ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 , його брати - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Ніхто з членів нашої сім`ї не витребував свою частку з майна колгоспного двору після припинення колгоспних дворів.

Брат позивача ОСОБА_3 одружився 2006 року і проживає у власному будинку за адресою АДРЕСА_2 . Брат позивача ОСОБА_2 одружився 2010 року і проживає у власному будинку за адресою АДРЕСА_2 . Місце знаходження брата позивача ОСОБА_6 невідоме, він пропав безвісті у 90-х роках. Позивач залишився проживати з батьками в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Ні батьки, ні брати позивача своїх прав на майно колишнього колгоспного двору не заявляють і не заперечують оформлення права власності на будинок за ним.

Позивач просив ухвалити рішення про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 105, 9 кв. м., житловою площею 49, 4 кв. м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд задоволити позов з підстав, наведених в позові.

Представник територіальної громади села Липча в особі Липчанської сільської ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника Липчанської сільської ради, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення позову.

Треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися. До суду подано заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розгляд справи проведено у відсутності сторін, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвецїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обовязків.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , на теперішній час - с. Крайнє Липчанської сільської ради, вул АДРЕСА_1 був побудований батьками позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у 1985 році. Батьки позивача були членами колгоспу імені Борканюка с. Липча. 16 березня 1990 року батьку позивача ОСОБА_4 виконкомом Хустської районної Ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності колгоспного двору на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 , головою дворогосподарства зазначено ОСОБА_4 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Хустської районної Ради народних депутатів № 50 від 14 березня 1990 року. Відповідно до реєстрового напису на свідоцтві жилий будинок зареєстрований в Хустському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 , 28 березня 1990 року за реєстровим № 412 в реєстрову книгу за № 2.

Житловий будинок АДРЕСА_1 Липчанської АДРЕСА_1 був зареєстрований у встановленому законом порядку відповідно до чинного на той час законодавства як власність колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла до 16.12.1993 року, колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспні двори були припинені 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Житловий будинок АДРЕСА_1 Липчанської АДРЕСА_1 був зареєстрований у встановленому законом порядку відповідно до чинного на той час законодавства як власність колгоспного двору.

Юридичним фактом, що визначає склад колгоспного двору і належність до нього кожного з його членів є реєстрація двору та його складу в погосподарській книзі сільської (селищної) Ради народних депутатів. Така реєстрація наявна в погосподарських книгах Липчанської сільської ради, відповідно до довідки Липчанської сільської ради від 03.09.2019 року № 787.

Житловий будинок АДРЕСА_1 Липчанської АДРЕСА_1 зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. На момент припинення колгоспного двору його членами були мати позивача ОСОБА_5 , батько позивача - ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 , його брати - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Ніхто з членів нашої сім`ї не витребував свою частку з майна колгоспного двору після припинення колгоспних дворів.

Брат позивача ОСОБА_3 одружився 2006 року і проживає у власному будинку за адресою АДРЕСА_2 . Брат позивача ОСОБА_2 одружився 2010 року і проживає у власному будинку за адресою АДРЕСА_2 . Місце знаходження брата позивача ОСОБА_6 невідоме, він пропав безвісті у 90-х роках. Позивач залишився проживати з батьками в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Ні батьки, ні брати позивача своїх прав на майно колишнього колгоспного двору не заявляють і не заперечують оформлення права власності на будинок за ним.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла до 16.12.1993 року, двір може мати статус колгоспного за умови, якщо члени двору працюють у колгоспі.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включаються час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, а також хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Питання судових витрат позивач ОСОБА_1 не ставить.

Керуючись вимогами ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, ст.ст.328,392,1216 ,1218,1223,1261,1269 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 105, 9 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м. (склад об`єкта нерухомого майна: житловий будинок літера А,тераса літера а, літня кухня літера Б, тераса літера б, тераса б1, сарай літера В, хлів літера Г, сарай літера Д, вбиральня літера Е, колодязь №1), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 району Закарпатської області, вулиця АДРЕСА_1 10.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Волощук О.Я.