Ухвала

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 530/1731/16-ц

провадження № 61-39028св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Приватне підприємство «Агроекологія»,

третя особа - відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області,

розглянув у порядку письмового провадження заяву Приватного підприємства «Агроекологія» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Агроекологія» про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Агроекологія» (далі - ПП «Агроекологія») про визнання правочину недійсним.

06 листопада 2017 року від ПП «Агроекологія» в особі представника Мельникова Д. О. надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_4 про стягнення переплачених коштів орендної плати. Аналогічні зустрічні позовні заяви надійшли 04 грудня 2017 року, 17 січня 2018 року та 18 січня 2018 року.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2018 року у прийнятті зустрічних позовних заяв ПП «Агроекологія» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ПП «Агроекологія» звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2018 року апеляційну скаргу ПП «Агроекологія» на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2018 року про відмову у прийнятті зустрічних позовних заяв.

Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року касаційну скаргу ПП «Агроекологія» задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У січні 2019 року ПП «Агроекологія» звернулося до суду із заявою про розподіл судових витрат, посилаючись на те, що за подання касаційної скарги ним сплачено судовий збір у розмірі 1 762 грн згідно платіжного доручення від 07 червня 2018 року № 2711, проте постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Такий висновок ґрунтується на наступному.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до вимог підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року касаційну скаргу ПП «Агроекологія» задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ПП «Агроекологія» звернулося до суду із заявою про розподіл судових витрат, пов'язаних з розглядом касаційної скарги посилаючись на те, що за подання касаційної скарги ним сплачено судовий збір у розмірі 1 762 грн, який має бути стягнуто на його користь з позивача.

За таких обставин, оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу на новий розгляд, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює, а тому заява ПП «Агроекологія» про розподіл судових витрат не підлягає задоволенню.

Разом із тим, інша колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, розглядаючи заяву ПП «Агроекологія» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до ПП «Агроекологія» про розірвання договору оренди за касаційними скаргами ПП «Агроекологія» на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 11 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 20 червня 2018 року, дійшла висновку про необхідність задоволення заяви ПП «Агроекологія» про ухвалення додаткового рішення та стягнення на його користь на відшкодування судового збору, сплаченого підприємством за подання касаційної скарги.

Задовольняючи заяву ПП «Агроекологія» та стягуючи на його користь судові витрати на відшкодування судового збору, сплаченого підприємством за подання касаційної скарги, колегія суддів виходила із того, що при вирішенні справи Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 жовтня 2018 року, якою касаційні скарги ПП «Агроекологія» задоволено, постанову Апеляційного суду Полтавської області від 11 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 20 червня 2018 року скасовано та справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Наведений приклад свідчить про застосування Верховним Судом у складі різних колегій суддів однієї палати Касаційного цивільного суду різного підходу до розуміння та тлумачення частини тринадцятої статті 141 та пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці щодо розподілу судових витрат Верховним Судом, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

Вищезазначене свідчить про існування правової проблеми, пов'язаної з формуванням єдиної правозастосовної практики, яка підлягає вирішенню Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтею 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 530/1731/16-ц за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Агроекологія» про визнання правочину недійсним за заявою Приватного підприємства «Агроекологія» про ухвалення додаткового рішення передати на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний О. В. Ступак