Справа № 462/2970/18 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2246/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
УХВАЛА

22 березня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Румілової Н.М. від 28 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Галицького ВП ГУ НП у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби, Галицького ВП ГУ НП у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 (реєстрація місця проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7700 грн., моральної шкоди - 2000 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Дане рішення оскаржла ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині відмови ОСОБА_2 у стягненні моральної шкоди - 20000 грн. та ухвалити нове рішення, яким стягнути із Держава-Україна в особі Державної казначейської служби України в користь ОСОБА_2 кошти за завдану моральну шкоду - 20000грн. Вважає рішення в частині відмови - незаконним та необґрунтованим, висновок суду викладений у рішенні не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначає, що при поданні позовної заяви до Залізничного районного суду м. Львова було вказано місце реєстрації і проживання позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 Вказує на те, що судом не вжито заходів та безпідставно піддано сумніву дійсне місце проживання двох позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_2

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Відповідно до змісту ст.ст. 264, 265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання про те чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково щодо кожної з заявлених вимог.

Відповідно до ст. 266 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Як вбачається із тексту резолютивної частини оскаржуваного рішення, суд першої інстанції вирішив: «Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби, Галицького ВП ГУ НП у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 (реєстрація місця проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7700 грн., моральної шкоди - 2000 грн. В іншій частині позову відмовлено.»

Однак, з одного із абзаців мотивувальної частини рішення вбачається таке: «Суд вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу ОСОБА_2 завдано моральну шкоду, що проявилось в зміні звичайного способу життя, порушенням нормального способу життя та пошкодженням дверей. Однак суд вважає вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди занадто завищеними та залежно від обсягу та характеру страждань, яких він зазнав, вважає можливим стягнути з відповідача на його користь 2000 грн.»

Крім цього, з іншого абзацу мотивувальної частини рішення вбачається, що судом вирішено стягувати матеріальну та моральну шкоду на користь ОСОБА_3, а саме: «Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позов частково та стягує з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь позивача ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн., на користь матеріальної - 7700грн.»

Враховуючи те, що в мотивувальній та резолютивній частинах рішення містяться розбіжності, не можливо однозначно встановити, яке конкретно рішення було ухвалено судом, а саме на чию користь було стягнуто матеріальну та моральну шкоду, чим частково було задоволено позовні вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 365 ЦПК України,якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Враховуючи наведене, справу слід повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про усунення вказаних розбіжностей у мотивувальній та резолютивній частинах оскаржуваного рішення, які можуть бути усунуті шляхом виправлення описки, ухвалення додаткового рішення, тощо.

Керуючись ч.3 ст. 365, ст.ст. 367, 368 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Галицького ВП ГУ НП у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -зняти з апеляційного розгляду та повернути до Залізничного районного суду м. Львова для вирішення питання про належне оформлення справи, що повинно бути вирішене протягом десяти днів з дня надходження справи до суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складено 22 березня 2019 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді : Л.Б. Струс

М.М. Шандра