Ухвала

Іменем України

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 682/44/18

провадження № 61-4071ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності та користування нерухомим майном; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, Служба в справах дітей Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, про встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності та користування нерухомим майном.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1, яка на підставі свідоцтва на право власності належала на праві приватної спільної сумісної власності позивачу,

ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області

від 29 листопада 2016 року припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 право на 1/3 частку за кожним у праві спільної часткової власності на вказану квартиру. Проте, технічна можливість поділити спірну квартиру між співвласниками відсутня.

ОСОБА_5 має ключі від квартири та вільно користується всією площею квартири, однак без погодження із позивачем самостійно врізала замок у двері кімнати площею 17,9 кв. м, заблокувавши позивачу доступ до кімнати та балкону.

Посилаючись на те, що такими діями ОСОБА_5, на думку позивача, обмежує та створює перешкоди у здійсненні ним свого права власності, зокрема, щодо користування майном, що належить йому на праві спільної часткової власності, ОСОБА_4 просив суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві спільної часткової власності майном шляхом зняття замка з вхідних дверей кімнати площею 17,9 кв. м у квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, Служба в справах дітей Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, про встановлення порядку користування квартирою.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що квартира АДРЕСА_1 належала сторонам у справі на праві спільної сумісної власності з 30 вересня

2010 року.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області

від 29 листопада 2016 року припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 право на 1/3 частку за кожним у праві спільної часткової власності на вказану квартиру.

ОСОБА_5 вказувала, що не користувалася вільно всією квартирою, оскільки позивач постійно чинить перешкоди, створюючи неможливі умови для спільного проживання всіх співвласників у спірній квартирі. У зв'язку із фактичним використанням позивачем кімнати площею 12,1 кв. м, вона із донькою зайняла кімнату площею 17,9 кв. м з балконом площею 0,9 кв. м, розташувала в ній меблі, у кімнаті зберігаються її особисті речі та речі дитини.

Посилаючись на те, що між сторонами існує спір щодо користування спірною квартирою, ОСОБА_5 просила суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, при якому виділити у користування

ОСОБА_4 житлову кімнату площею 12,1 кв. м; у користування

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 житлову кімнату - 17,9 кв. м з балконом -

0,9 кв. м; у спільному користуванні залишити кухню - 9,7 кв. м, ванну кімнату - 3,5 кв. м, коридор - 7,0 кв. м, підвал - 7,5 кв. м.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області

від 17 вересня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні спільним майном шляхом зняття замка з дверей кімнати площею 17,9 кв. м у квартирі АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склалася усна домовленість про порядок користування квартирою, сторони з цього приводу спору не мали. Проте, ОСОБА_5 своїми діями із встановлення у двері кімнати площею

17,9 кв. м замка самостійно порушила існуючу між сторонами згоду щодо порядку користування приміщеннями квартири, у зв'язку з чим порушує право користування квартирою ОСОБА_4

Додатковим рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2019 року у задоволенні зустрічного позову

ОСОБА_5 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 січня 2019 року рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області

від 17 вересня 2018 року та додаткове рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділено у користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 12,1 кв. м, у користування ОСОБА_5 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, житлову кімнату площею 17,9 кв. м з балконом площею 0,9 кв. м;

у спільному користуванні залишити кухню площею 9,7 кв. м, ванну кімнату - 3,5 кв. м, коридор - 7,0 кв. м, підвал - 7,5 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що, задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції фактично надав ОСОБА_4 у володіння та користування усю спірну квартиру, у зв'язку з чим порушив права інших співвласників на надання їм у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає їхнім часткам у праві спільної часткової власності. Крім того, між сторонами склалися неприязні відносини, вони не дійшли згоди щодо порядку володіння та користування майном, а відтак, між ними дійсно існує спір щодо порядку користування квартирою.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі

з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2012 року розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До 2012 року у вказаній квартирі проживали ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 У 2012 році ОСОБА_5 разом із донькою ОСОБА_6 виїхали зі спірної квартири. У квартирі постійно проживає ОСОБА_4, ключі від квартири має ОСОБА_5 та їх донька.

Суди встановили, що 23 листопада 2017 року ОСОБА_5 вставила замок у двері кімнати площею 17,9 кв. м, в якій знаходяться її речі та речі доньки.

За висновком органу опіки та піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області від 01 червня 2018 року щодо захисту прав малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина фактично проживає разом із матір'ю ОСОБА_5 на найманій квартирі

АДРЕСА_2. При обстеженні умов проживання квартири АДРЕСА_1 встановлено, що у даній квартирі проживає батько дитини ОСОБА_4, кімната площею

17,9 кв. м з балконом належить ОСОБА_5 і ОСОБА_6 С, яка закрита на ключ. Дитина має ключі від кімнати, якою користується та має вільний доступ до всієї квартири.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Суди встановили, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2016 року припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 право на 1/3 частку за кожним у праві спільної часткової власності на вказану квартиру.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, за законом усі співвласники спірної квартири мають рівні права щодо володіння, користування та розпорядження своєю частиною власності.

Крім того, відповідно до висновку експерта від 25 квітня 2018 року № 35/18 за існуючим планувальним та конструктивним рішенням житлової квартири АДРЕСА_1 загальною площею 51,1 кв. м, житловою площею 30 кв. м, технічно можливо встановити порядок користування приміщеннями квартири - виділити у користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 12,1 кв. м,

у користування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - житлову кімнату площею

17,9 кв. м з балконом площею 0,9 кв. м; у спільному користуванні залишити кухню - 9,7 кв. м, ванну кімнату - 3,5 кв. м, коридор - 7,0 кв. м, підвал -

7.5 кв. м.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення зустрічного позову, апеляційний суд виходив з того, що кожен із співвласників квартири як власник певної її частки має право на визначення порядку користування спірною квартирою, тобто визначення певної житлової площі та місць загального користування відповідно до частки у спільній власності.

Врахувавши висновок експерта від 25 квітня 2018 року № 35/18 про встановлення порядку користування приміщеннями спірної квартири, та встановивши, що при встановленні запропонованого ОСОБА_5 порядку користування спільним майном права ОСОБА_4 щодо володіння і користування своєю часткою у праві спільної часткової власності не порушуються, оскільки він отримає право на користування житловою площею у квартирі більшого розміру порівняно з його ідеальною часткою, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення зустрічного позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині первісного позову, апеляційний суд виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_4 щодо усунення перешкоди у користуванні спільним майном шляхом зняття замка з вхідних дверей кімнати площею 17,9 кв. м, оскільки ця кімната за встановленим порядком виділяється у користування ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність рішень не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності та користування нерухомим майном; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, Служба в справах дітей Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, про встановлення порядку користування квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк