Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9761/18 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/9761/18 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,
на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 17 грудня 2018 року суддею Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду із позовом у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №б/н від 12.05.2006, просило стягнути з останнього заборгованість станом на 14.06.2018 в сумі 29017,05 грн, з яких: 5537,79 грн заборгованість за тілом кредиту; 10027,94 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 11593,37 грн заборгованість по пені; 500 грн штраф (фіксована частина), 1357,95 грн штраф (відсоткова складова).
Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2132,01 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 1000 грн, заборгованості за відсотками 554,30 грн, штрафу (фіксована складова) 500 грн та штрафу (відсоткова складова) 77,71 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог Банку у повному обсязі.

Зазначає, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними та здійснював сплату відсотків за підвищеною процентною ставкою, отже фактично погодився зі зміненими умовами договору, а тому суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо перерахунку розміру заборгованості.

В судовому засіданні представник Банку апеляційну скаргу підтримав.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника Банку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 12.05.2006 між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання останнім заяви, відповідно до якої відповідач отримав кредит в сумі 1000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 своїм підписом у заяві підтвердив, що він ознайомлений та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, які складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8).

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором у позичальника утворилася заборгованість, яка станом на 14.06.2018 за розрахунком Банку, наданим до позовної заяви, становить 29017,05 грн, з яких: 5537,79 грн заборгованість за тілом кредиту; 10027,94 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 11593,37 грн заборгованість по пені; 500 грн штраф (фіксована частина), 1357,95 грн штраф (відсоткова складова).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку 2132,01 грн, з яких: 1000 грн тіло кредиту, 554,30грн відсотки за користування кредитом, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 77,71 грн штрафу (процентна складова), суд першої інстанції виходив із того, що позичальник не виконав зобов`язань за кредитним договором щодо його своєчасного й повного погашення унаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь кредитора. При цьому суд зазначив, що позивачем не надано доказів збільшення у відповідності до умов договору кредитного ліміту та процентної ставки, тому визначаючи розмір заборгованості, виходив із встановленого у заяві від 12.05.2006 кредитного ліміту та процентної ставки.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується із таким висновком суду, оскільки при вирішенні спору суд не встановив всіх обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, як вбачається із довідки Банку, кредитний ліміт відповідачеві змінювався, останній відповідно до виписки по рахунку фактично використав кредитні кошти в сумі 5537,79 грн, які Банку не повернув (а.с. 71-77). Будь-яких доказів на спростування наданого Банком розрахунку, зокрема щодо розміру заборгованості по тілу кредиту, відповідач суду не надав. Відповідно до заяви ОСОБА_1 , йому було видано кредитні картки, строк дії останньої обмежений 31 липня 2021 року (а.с.72).
Таким чином висновок суду про стягнення заборгованості по тілу кредиту в межах кредитного ліміту, а не фактичної заборгованості є помилковим. В зв`язку з помилковим визначенням заборгованості по тілу кредиту судом неправильно обчислені проценти, штраф.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 9537,76 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5537,79 грн, заборгованість по процентам 3069,60 грн, штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (процентна складова) 430,37грн.

Обчислюючи проценти за користування кредитом суд апеляційної інстанції виходить із наступного розрахунку: 5537,79х36%:365х562 (дні прострочення) = 3069,60грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач здійснював сплату процентів за підвищеною ставкою, а тому фактично погодився зі зміненими умовами договору, матеріалами справи не підтверджені, а тому судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються.

При обчисленні штрафу (процентна складова) судом апеляційної інстанції застосовується наступний розрахунок: (5537,79+3069,6)х5%=430,37 грн.

Враховуючи зміну судового рішення, зміні підлягає розмір судових витрат за подання позовної заяви до суду пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 579,15 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягає частковому стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 845,76 грн. Всього з відповідача на користь позивача слід стягнути 1424,92 грн судових витрат.
Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2018 року змінити, виклавши абзаци другий та третій його резолютивної частини в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул.Грушевського, 1-д, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 12 травня 2006 року у загальній сумі 9537,76 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5537,79 грн, заборгованість по процентам 3069,60грн, штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (процентна складова) 430,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул.Грушевського, 1-д, ) 1424,92 грн судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 22 березня 2019 року.