Справа № 471/796/18-ц
Провадження №2-з/471/2/19
"16" жовтня 2019 р. смт. Братське
Суддя Братського районного суду Миколаївської області Скарницька І.Б., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом ТОВ "Братське-Агро" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог СТОВ "ім. Мічуріна", ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Братське-Агро" звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача упущеної вигоди.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у нього на праві оренди перебувала земельна ділянка, яка належить третій особі, ОСОБА_2 , строк дії якого, на час звернення до суду ще не закінчився. Проте, у 2018 році відповідач самовільно засіяв вказану земельну ділянку, спричинивши таким чином позивачу шкоди у розмірі 123904,45 грн. В зв`язку з такими неправомірними діями відповідача позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом та заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які сільськогосподарські роботи з оброблення земельної ділянки площею 7,04 га чи будь-які інші дії з користування земельною ділянкою яка належить його дружині ОСОБА_2 .
Дослідивши матеріали додані до заяви про забезпечення позову, суд встановив.
Відповідно до ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК - України), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до роз`яснень пп. 4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Крім того, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Абзацом 1 частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами 5, 6 статті 81 ЦПК України також встановлено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві позивачем до заяви про забезпечення позову не додає.
Вимога щодо заборони вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, яка навіть не належить відповідачеві, не співвідноситься з позовними вимогами та фактично позбавляє законного власника майна права володіти та користуватися своїм майном, що є неприпустимим в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 151-153ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ТОВ "Братське-Агро" про забезпечення позову у справі за позовом ТОВ "Братське-Агро" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог СТОВ "ім. Мічуріна", ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Братський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.
СуддяІ.Б. Скарницька