КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4526/19 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки і піклування Печерської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у її спілкуванні і вихованні.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

03 травня 2017 року позивач ОСОБА_5 звернувся у суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про усунення перешкод у його спілкуванні з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним трирічного віку з урахуванням розпорядку дня дитини та стану його здоров'я, надавши побачення із ним: кожен четвер щотижнево - з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за місцем проживання / перебування дитини; кожну другу та четверту суботу щомісячно з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. без присутності матері; кожну першу та третю неділю місяця з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері; один тиждень на рік спільного відпочинку батька з дитиною в літній період; з 12 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. кожен День народження дитини, кожен Новий Рік, кожний Великдень (Пасха) без присутності матері; в інші дні та години за попередньою домовленістю з матір'ю дитини без її присутності або з такою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач перешкоджає його спілкуванню з сином та його участі в його вихованні, налаштовує сина проти нього. Тому, він звернувся до суду за захистом його та сина порушеного права. Окрім того, вказував на те, що він бажає приймати участь у вихованні сина і має для цього усі умови.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у її спілкуванні і вихованні задоволено частково.

Усунуто перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлено спосіб участі у його вихованні шляхом надання батькові дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 можливості зустрічей із сином до досягнення ним трирічного віку у наступні дні:

-кожен четвер щотижнево - з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за місцем проживання перебування дитини;

-кожну другу та четверту суботу щомісячно з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем проживання / перебування батька;

-один тиждень на рік спільного відпочинку батька з дитиною в літній період;

-у День народження дитини, а також, релігійні та державні свята - за домовленістю з матір'ю дитини;

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу , оскаржуючи його лише в частині задоволених вимог, в якій посилався на його незаконність та необгрутованість, оскільки мають місце неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права; що відповідно до положень ч. 1 п. 2) ст. 374 ЦПК України та ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення частково і ухвалення у відповідній частині нового рішення.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначав, що позивач не надав належних доказів щодо створення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною. Відповідач не заперечує проти зустрічі батька з дитиною, але у присутності матері, оскільки батько тривалий час не спілкувався з дитиною, а також з урахуванням стану здоров'я дитини та режиму проживання. Звернув увагу на те, що при складанні висновку Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією та безпосередньо судом при ухваленні рішення, не взято до уваги важливі факти, як інтереси самої дитини, так її стан здоров'я, психоемоційний зв'язок з батьком, потреба постійного медичного догляду та лікування, так як дитина є інвалідом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника відповідача ОСОБА_4 позивач ОСОБА_5 зазначав, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Вказував, що з березня 2017 року, з часу, коли сторони стали проживати окремо, відповідач перешкоджає йому у спілкування та вихованні малолітньої дитини, що підтверджується матеріалами справи та встановлено судом, а тому він звернувся до суду з позовом, оскільки має рівні права з матір'ю щодо виховання дитини. Незважаючи на хворобу дитини (недоношеність), він має відповідні навики у його догляді та спілкуванні і, навіть, за відсутності матері. Просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа: Орган опіки і піклування Печерської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача ОСОБА_4 та третьої особи: Органу опіки і піклування Печерської районної державної адміністрації в судове засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлені, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До того ж, відповідач для участі у справі направила свого представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не є предметом апеляційної перевірки.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5 шляхом усунення перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлюючи спосіб участі у його вихованні шляхом надання батькові дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 можливості зустрічей із сином до досягнення ним трирічного віку у наступні дні:

-кожен четвер щотижнево - з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за місцем проживання перебування дитини;

-кожну другу та четверту суботу щомісячно з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем проживання / перебування батька;

-один тиждень на рік спільного відпочинку батька з дитиною в літній період;

-у День народження дитини, а також, релігійні та державні свята - за домовленістю з матір'ю дитини суд першої інстанції виходив з прав та інтересів дитини та висновку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 105/01-1687/В-12 від 06 липня 2017 року «Про визначення способів участі гр. ОСОБА_5 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.»

З такими висновками суду слід погодитись частково виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, рішення суду не в повній мірі відповідає вимогам вищезазначеної норми, при його ухваленні суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

При ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

21 липня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного і управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 717.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у останніх народилась спільна дитина, син - ОСОБА_7

Дитина народилась із захворюванням - дихальний розлад у новонародженого та некротичний ентероколіт І ступеню.

З березня 2017 року позивач проживає окремо від матері з дитиною.

Самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні та утриманні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх малолітньою дитиною батька, який мешкає окремо від дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (стаття 141 СК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частин четвертої, п'ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 105/01-1687/В-12 від 06 липня 2017 року «Про визначення способів участі гр. ОСОБА_5 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.» вбачається, що на засіданні комісії батько ОСОБА_5 вказував на те, що з 21 липня 2010 року він перебуває у , шлюбі з ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син - ОСОБА_7, та з 12 березня 2017 року вони припинили шлюбні відносини. ОСОБА_4 разом із малолітнім сином почали проживати за адресою: АДРЕСА_1. З цього часу зі слів батька, він фактично не має можливості спілкуватися та виховувати сина, оскільки мати дитини чинить у цьому перешкоди. Також вказав, що не дивлячись на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною він все одно продовжує матеріально утримувати сина, що підтверджується чеками на придбання продуктів дитячого харчування та гігієнічних засобів, іграшок, а також копіями квитанцій про грошові перекази.

У висновку органу опіки та піклування також вказано, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2, за якою спеціалістами Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово - побутових умов та з'ясовано, що для перебування дитини створено всі належні умови, а відповідач має самостійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, жодних застережень щодо його поведінкових особливостей не вказано.

Висновком визначено участь ОСОБА_5 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином:

кожен четвер щотижнево - з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за місцем проживання / перебування дитини;

кожну другу та четверту суботу щомісячно з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем проживання / перебування батька;

один тиждень на рік спільного відпочинку батька з дитиною в літній період;

у День народження дитини, а також, релігійні та державні свята - за домовленістю з матір'ю дитини;

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи про визначення способу участі батька у вихованні дитини, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Проте, доводи апеляційної скарги з приводу того, що батько з дитиною не спілкувався тривалий час, дитина повинна до нього привикнути та з урахуванням висновку лікарів, віку дитини та стану здоров'я, час, який відвів суд для спілкування дитини з батьком, заслуговують на увагу.

А тому, рішення суду в частині задоволених позовних вимог слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити частково. Визначити спосіб участі батька ОСОБА_5 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною 3-х річного віку, встановивши наступний графік їх побачень у присутності матері -кожен четвер щотижнево - з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за місцем проживання перебування дитини;

-кожну другу та четверту суботу щомісячно з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. ;

-у День народження дитини, а також, релігійні та державні свята - за домовленістю з матір'ю дитини;

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Саме такий спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. При цьому, також слід враховувати складні обставини, які склалися між самими батьками, вік дитини, тривалі часи відсутності спілкування батька з дитиною.

В іншій частині рішення суду є законним та обгрунтованим і правових підстав до його скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачається. Всі висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову та можливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду позивач та його представник також не навели таких обставин.

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити частково.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_5 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною 3-х річного віку, встановивши наступний графік їх побачень у присутності матері -кожен четвер щотижнево - з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за місцем проживання перебування дитини;

-кожну другу та четверту суботу щомісячно з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. ;

-у День народження дитини, а також, релігійні та державні свята - за домовленістю з матір'ю дитини;

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: