Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 607/3103/16-ц

провадження № 61-19703св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 13 січня 2017 року в складі судді Грицака Р. М. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 31 травня 2017 року в складі колегії суддів: Ткача З. Є, Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі -

ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим.

Позовна заява мотивована тим, що 01 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») та нею було укладено договір поруки № SR-SMЕЕОО/029/2008, згідно з умовами якого вона зобов`язалася перед ТОВ «Факторинг Україна» відповідати

за невиконання всіх зобов`язань позичальника ОСОБА_2 , що виникли

з генерального договору про надання кредитних послуг від 01 серпня

2008 року № CMSMEE00/061/2008.

30 січня 2009 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору від 01 серпня 2008 року

№ CM-8MEEОО/061/2008, яким внесено зміни та доповнення до зазначеного кредитного договору, змінено графік та розмір платежів в новій редакції.

Вказаним додатковим договором відповідач збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом.

Зазначає, що вказані зміни умов основного зобов`язання без її згоди призвели до збільшення обсягу її відповідальності, як поручителя.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати укладений між

нею та ЗАТ «ОТП Банк» договір поруки від 01 серпня 2008 року

№ SR-SMEE00/029/2008, припиненим.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

РішеннямТернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 13 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_1 . за договором поруки № SR-SMEE00/029/2008, укладеним 01 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено збільшений розмір процентної ставки, тобто змінено зобов`язання, забезпечене порукою, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_1 за договором поруки. Вказане є підставою для припинення поруки відповідно до положень статті 559 ЦК України, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного Тернопільської області від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відхилено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , правильно застосував норми частини першої статті 559 ЦК України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання поруки припиненою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 607/3103/16-ц з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

04 червня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що підвищення відсоткової ставки

не було, а надана позивачем копія графіку повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором від 01 серпня 2008 року з відсотковою ставкою 16 % містить недостовірну інформацію, яка не була перевірена судом апеляційної інстанції.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасниками справи не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», який відступив своє право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», укладено кредитний договір

№ CMSMEE00/061/2008 згідно з умовами якого банк надав, а ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 170 000,00 дол. США, процентною ставкою 14,5 %,

з терміном повернення до 01 серпня 2018 року.

Частиною 1 вказаного кредитного договору сторонами погоджено, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 6% який є незмінним на весь строк дії Кредитного договору та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розмішені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). З метою застосування FIDR при виконанні сторонами умов цього договору, ставка FIDR буде визначатись самостійно банком, інформація щодо якої розміщується в приміщенні банку (як в головній конторі так і в філіях/представництвах банку) на інформативних стендах.

Для забезпечення виконання ОСОБА_2 його зобов`язань за вказаним кредитним договором 01 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та

ОСОБА_1 було укладено договір поруки № SR-SMEE00/029/2008, згідно

з умовами якого остання зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне повернення кредиту, процентів та пені за прострочення повернення кредиту в розмірі встановленому у кредитному договорі.

30 січня 2009 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору від 01 серпня 2008 року, згідно з яким графік платежів викладено в новій редакції.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під

час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання.

Згідно з пунктом 2.1 договорами поруки, укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі.

Пунктом 2.2 зазначених договорів поруки встановлено, що на дату укладення цього договору розмір боргових зобов`язань, забезпечених порукою, становить 170 000,00 доларів США. Порукою забезпечені боргові зобов`язання вразі зміни їх суми, відповідно до пункту 2.1 цього Договору.

При цьому, укладаючи договори поруки, ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згодна виступати поручителем за борговими зобов`язаннями (пункт 2.3.1 договору поруки).

Відповідно до пункту 1.4.1.3 кредитного договору від 01 серпня 2008 року № CMSMEE00/061/2008 плаваюча ставка по кредиту підлягає коригуванню протягом дії цього договору щоразу після кожного дванадцятого календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору, якщо інше не передбачено договором.

Пунктом 1.4.1.3.2 цього кредитного договору зазначено, що плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов цього договору в перший банківський день наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12 місячного періоду дії плаваючої процентної ставки. З зазначених дат, проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR (фактично діє корегування) + фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахувань процентів. Сторони цим висловили цілковиту згоду щодо такої зміни плаваючої процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми кредиту, без будь-яких додаткових договорів до цього договору.

Згідно з пунктом 1.4.1.7.1 договору від 01 серпня 2008 року № CMSMEE00/061/2008 у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань, встановлених будь-яким з пунктів 2.3.6, 2.3.7, 2.2.3.11 цього договору фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки застосовується за цим договором (плаваюча чи фіксована ставка) підвищується на 2 % у порядку передбаченому цим договором.

Вирішуючи справу та зазначаючи, що поручитель не давала згоду на зміни розміру FIDR у зв`язку зі зміною вартості кредитних ресурсів, судами попередніх інстанцій не було враховано пункт 3 частини першої кредитного договору, згідно з яким за домовленістю сторін для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, а саме фіксований відсоток у розмірі 6 % річних та FIDR (процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені у банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) та пункту 1.4.1.3.2 цього кредитного договору в якому зазначено, що плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов цього договору в перший банківський день наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12 місячного періоду дії плаваючої процентної ставки. З зазначених дат, проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR (фактично діє корегування) + фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахувань процентів. Сторони цим висловили цілковиту згоду щодо такої зміни плаваючої процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми кредиту, без будь-яких додаткових договорів до цього договору.

Таким чином, з огляду на умови кредитного договору зміна розміру ставки FIDR не є зміною процентної ставки банком в односторонньому порядку, а є зміною розміру ставки у порядку, що прямо передбачений умовами двостороннього кредитного договору, що укладений за взаємною згодою сторін.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України

у справі від 06 квітня 2011 року № 6-56762св10.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанції не взяли до уваги того, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 16 серпня 2011 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором від 01 серпня 2008 року № CMSMEE00/061/2008 задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факториг Україна» 1 481 314,18 грн заборгованості.

Під час розгляду справи судами надана оцінка зобов`язань поручителя ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факториг Україна».

Відтак, суди на вищезазначене уваги не звернули та дійшли помилкового висновку про наявність підстав для припинення поруки за позовом

ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій з підстав, передбачених статтею 412 ЦПК України, підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Отже, судові рішення з підстав, передбачених статтею 412 ЦПК України, необхідно скасувати, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«ОТП Факторинг Україна»задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 13 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 31 травня 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк