Номер провадження 2/570/504/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

16.08.2018 р. позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вони з відповідачем проживають окремо, спільним побутом не повязані, спір про місце проживання сина відсутній. Домовленості щодо утримання сина ОСОБА_1 з відповідачем достягнути не вдалося. Дитина проживає та перебуває на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від своїх обовязків щодо участі в матеріальному утриманні сина. Відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, інформації щодо свого заробітку не надає, тому вважає за доцільне стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі.

Ухвалою Рівненського міського суду від 12.10.2018 р. позовну заяву передано за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10.12.2018 р. справу розподілено судді Гнатущенко Ю.В.

21.12.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі.

02.02.2019 р. відповідачем подано відзив на позов, у якому він просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив, що він має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. Відповідач є інвалідом третьої групи безстроково, йому протипоказана важка фізична праця, тому він на даний час ніде не працює. Відповідач отримує пенсію по втраті працездатності в сумі 1497 грн., інших доходів у нього немає. Житла власного він теж немає. Відповідачу тяжко самому прожити без іншого доходу, тому він не взмозі сплачувати аліменти взагалі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що відповідач хоча і є інвалідом третьої групи, однак фактично працює, виконує будівельні роботи, як в Україні на даний час в м.Одеса, так і за кордоном, зокрема в Німеччині, і отримує значні доходи. Крім того вказує, що позивач з відповідачем обговорювали суму коштів на утримання дитини у розмірі 1000-1500 грн., на яку він погоджувався та обіцяв сплачувати щомісяця, однак лише час-від-часу приїжджає до дитини, привозить солодощі та кілька разів протягом 2017-2018 р.р. давав дитині по 400 грн. Пояснює, що відповідач був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації позивача, однак там не проживав, і на даний час знятий з місця реєстрації. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала відзив на позов та просить у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідач не може працювати через явні дефекти хребта, йому взагалі протипоказана праця. Він немає у власності нерухомого майна та їй невідомо чи перебуває у його власності рухоме майно. Він не є приватним підприємцем. Як може так і допомагає дитині, інколи перераховує по 400 грн. сину на картку. Пояснює, що епізодична участь відповідача в утриманні дитини у розмірі 400 грн., не є предметом доказування у справі. Пояснює, що є держава, яка зобовязана із державного бюджету виділяти кошти за заявою позивача на утримання дитини. Інших утриманців він немає.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №109867, виданого 31.12.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис 3407, що не заперечується відповідачем.

ОСОБА_7 проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_4, що також не заперечується відповідачем.

Згідно довідки МСЕ 088975, встановлено, що відповідач має третю групу інвалідності з 2001 р. безстроково, йому протипоказана важка фізична праця, у звязку з чим отримує пенсію у розмірі 1497 грн.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що відповідач інших утриманців немає, не є приватним підприємцем, не працевлаштований, крім пенсії 1497 грн. іншого доходу немає, так само їй невідомо про перебування будь-якого майна у його власності. При цьому, відповідач добровільно епізодично сплачує кошти на утримання сина ОСОБА_1 400 грн., однак будь-яких даних щодо вказаної обставини до суду не подано. Пояснює, що стан матеріального утримання неповнолітньої сина ОСОБА_1 не є критичним.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому, максимальний розмір стягуваних аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи

У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Пpo Державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є інвалідом третьої групи, однак може працювати, та заробляти собі на життя, інших утриманців немає, також суд враховує те, що відповідач епізодично добровільно надає кошти на утримання сина.

Кошти в сумі 1500 грн. на утримання девятирічного сина від батька є помірною сумою, вона не є завищеною в сучасних умовах проживання, з урахуванням віку, потреб дитини та не є такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру.

Враховуючи вищенаведені обставини, рівність обов'язку матері та батька по утриманню дитини, право дитини на достатній життєвий рівень, а також виходячи з необхідного можливого та розумного обсягу матеріальних витрат на утримання дитини, що на думку суду, буде забезпечувати нормальний розвиток дитини, яку відповідач зобов'язаний утримувати, суд приходить до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів відповідає вимогам законодавства з врахуванням обовязку та можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони та буде відповідати інтресам дитини.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову 16.08.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 15.03.2019 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.