Постанова

Іменем України

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 755/8983/17

провадження № 61-22513св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року у складі судді Арапіної Н. Є. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Желепи О. В., Іванченка М. М., Рубан С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є особою, переміщеною з тимчасової окупованої території в Дніпровський район міста Києва, був взятий на облік внутрішньо переміщеної особи та отримував щомісячну адресну допомогу.

Згодом дізнався від слідчого з поліції, що відповідач подав до правоохоронних органів недостовірну інформацію щодо нього.

12 травня 2017 року він звернувся до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про спростування звернення Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із завідомо неправдивим повідомленням про неповернення боргу, оскільки 13 жовтня 2016 року він перерахував на користь відповідача грошові кошти в розмірі 2 737,55 грн та з проханням припинити кримінальне провадження.

31 травня 2017 року листом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації його повідомлено про відсутність правових підстав для спростування звернення до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві та про відшкодування надмірно нарахованих бюджетних коштів у розмірі 2 737,55 грн.

Вважаючи звернення відповідача до правоохоронних органів таким, що прямо вказує про його причетність до протиправної діяльності, позивач просив визнати інформацію, поширену у листі від 11 листопада 2016 року, недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, ганьбить та принижує його честь і гідність, зобов`язати відповідача спростувати її шляхом відкликання цього документу у адресата.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що факти, які б свідчили про те, що оспорюване звернення відповідача мотивовано цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача, відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясували обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не надали належної оцінки його доводам та наданим доказам та дійшли помилкового висновку про відсутність фактів, які б доводили, що звернення відповідача мотивовано цілеспрямованими діями з метою принизити його честь та гідність.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації подало відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2018 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації.

Витребувано з Дніпровського районного суду міста Києва зазначену справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що згідно з довідкою від 18 листопада 2014 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 перемістився з тимчасової окупованої території до містаКиєва.

20 листопада 2014 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, в якій вказав, що у будь-кого з членів його сім`ї відсутнє у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших,ніж тимчасово окупована територія України, та районах проведення антитерористичної операції.

Листом від 06 жовтня 2016 року Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повідомило позивача про виникнення переплати щомісячної адресної допомоги в розмірі 2737,55 грн.

13 жовтня 2016 року ОСОБА_1 перерахував Управлінню праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації грошові кошти у розмірі 2 737,55 грн.

11 листопада 2016 року Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернулося до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві з повідомленням про те, що при зверненні за адресною допомогою позивач повідомив недостовірну інформацію з приводу відсутності у його дружини на праві власності житла, що призвело до надмірної сплати останньому з державного бюджету допомоги у розмірі 2737,55 грн.

12 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про спростування звернення Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із завідомо неправдивим повідомленням про неповернення боргу та проханням припинити кримінальне провадження проти нього.

31 травня 2017 року листом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації позивач повідомлений про відшкодування надмірно нарахованих бюджетних коштів у розмірі 2 737,55 грн та про відсутністьправових підстав для спростування звернення до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Суди встановили, що відповідач листом від 11 листопада 2016 року повідомив орган, на який покладено функції перевірки правдивості інформації, викладеної у заяві про надання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, про наявність переплати на користь позивача коштів з державного бюджету, через повідомлення позивачем при подачі заяви недостовірної інформації стосовно відсутності у його дружини житла на праві власності з метою проведення відповідної перевірки дій позивача на предмет порушень, і не поширював про позивача недостовірної інформації, яка принижує його честь та гідність.

Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів, обставин справи, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної оцінки його доводам та наданим доказам, не встановили обставини, якими обгрунтовані вимоги і заперечення колегія суддів відхиляє, оскільки встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до статтей 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Посилання у скарзі на те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність фактів, які б доводили, що звернення відповідача мотивовано цілеспрямованими діями з метою принизити його честь та гідність, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються встановленими судами фактичними обставинами справи.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх спростували.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішеннявідповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2018 року та постанови Апеляційного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року та постанову апеляційного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук