ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Харків

Справа № 640/9124/19

Провадження № 22-ц/818/4731/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря: Кучер Ю.Ю.

Заявник: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»,

Боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу виданого Київським районним судом міста Харкова від 13 травня 2019 року,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 9 серпня 2019 року, постановлену суддею Якушею Н.В.,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 9 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 13 травня 2019 року повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що пунктом 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання такої заяви судовий збір не сплачується. Звертає увагу на принципи верховенства права та окремі елементи цього принципу, такі як правова передбачуваність та правовова визначеність, про які йдеться в ст. ст. 3, 8 Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та у рішеннях Європейського Суду з прав людини при тлумаченні її положень. Зазначає, що суд помилково вважав, що заявниця пропустила строк на подання заяви про скасування судового наказу. В оскаржуваній ухвалі судом безпідставно зазначено про необхідність надати оспорюваний наказ.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надано відзив, в якому він висловив спільну позицію з вимогами ОСОБА_1 .

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що Київським районним судом м. Харкова 13 травня 2019 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1 801 грн 74 коп. та сплаченого судового збору в розмірі 96,05 грн з кожного.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування вказаного судового наказу із посиланням на те, що відсутні докази на підтвердження надання послуг, заявлена сума заборгованості не відповідає дійсності.

Повертаючи без розгляду заяву, суд першої інстанції свої висновки мотивував відсутністю документу про сплату судового збору та неналежно оформленою заявою про скасування судового наказу, що є підставою для повернення її без розгляду згідно із ч. 6 ст. 170 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України передбачено, що до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з заявою про скасування судового наказу ОСОБА_1 не було сплачено судовий збір у розмірі 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що заявники не повинні були сплачувати судовий збір на підставі п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про скасування судового наказу.

Разом з тим, 03 жовтня 2017 року Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, доповнено п.п. 4-2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким за подання до суду заяви про скасування судового наказу сплачується судовий збір у розмірі 0.05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з принципом правової визначеності, який є складовим елементом принципу верховенства права: наступний закон скасовує попередній закон, ухвалений з того ж питання (Lex posterior derogat priori). Тому суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок районного суду, який відповідає наведеним нормам права, п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України, п.п. 4-2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що були прийняті пізніше, згідно з якими ОСОБА_1 при поданні до суду заяви про скасування судового наказу зобов`язана сплатити судовий збір у розмірі 0.05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даному випадку колегія суддів не вбачає порушення права на доступ до суду, передбачений у п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та принципу верховенства права. За змістом вказаного правила про сплату судового збору, передбаченого законом, воно є певним фільтром від малозначних скарг та забезпечує необхідні в таких випадках витрати суду, пов`язані з їх розглядом. ОСОБА_1 не заявляла суду про свою неплатоспроможність, тому сам по собі розмір судового збору, 96,05 грн, не є значною сумою, яку вона не спроможна сплатити.

Наведене свідчить, що у даному випадку повернення заяви з мотивів несплати судового збору не є надмірним процесуальним тягарем для ОСОБА_1 і не порушує її право на справедливий суд.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 подано заяву про скасування судового наказу з пропуском строку спростовуються матеріалами справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що судовий наказ ОСОБА_1 отримала 5 серпня 2019 року (а.с. 21-а), з заявою звернулась 8 серпня 2019 року, тобто у передбачений частиною першою статті 170 ЦПК України строк.

Доводи про те, що суд повинен був роз`яснити заявникові про його помилки не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки суд здійснює правосуддя у спосіб, визначений законом, а частиною 6 статті 170 ЦПК України передбачено, що у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду. Залишення заяви про скасування судового наказу без руху для усунення її недоліків чинним цивільно-процесуальним законом не передбачено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно вказав на ненадання заявником наказу, що оспорюється, як і доводи про помилковість висновків суду про пропуск строку заявником на подання заяви про скасування судового наказу, колегія суддів вважає обгрунтованими, проте такі доводи у даному випадку на правильність висновку суду про наявність підстав для повернення заяви не впливають, оскільки заява подана з порушенням п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України, тому відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України суд дійшов вірного висновку про повернення її без розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 9 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 21 жовтня 2019 року