ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9501/19 Справа № 210/4955/18 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

18 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду Бондар Я.М., ознайомившись із апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири залишені без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду, 27 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, оскільки не відповідає вимогам п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України, в частині відсутності доказів сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Відповідно п.п.6 п.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 1 листопада 2011 року (з подальшими змінами та доповненнями), судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення суду становить 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 24 жовтня 2018 року позивачу за його клопотанням було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі (а.с.29).

Заочним рішенням ухвалено стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 (вісімдесят) копійок (а.с.79).

Отже, за розгляд апеляційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір в сумі 1057,20 грн., виходячи з розрахунку: 704,80х 1,5% , що дорівнює зазначеній сумі, який слід сплатити за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: УК у Шевченківському р-ні м.Дніпра/Шев.р/22030101

Код отримувача

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача:UA6080014

Код класифікації доходів бюджету : 22030101

Призначення платежу:*,101; НОМЕР_1 , збір, за позовом ОСОБА_1 на рішення від 09.04.2019 по справі №210/4955/18, Дніпровський апеляційний суд (м.Кривий Ріг).

Оригінал квитанції слід надати на адресу суду апеляційної інстанції, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Як видно з матеріалів справи, вступну і резолютивну частину рішення позивач отримав в день ухвалення заочного рішення 09.04.2019 року, що підтверджено власноруч написаною позивачем розпискою (а.с.80).

Копію повного тексу оскаржуваного судового рішення ОСОБА_1 отримав 18.04.2019 року, що також, підтверджено власноруч написаною позивачем розпискою (а.с.81).

Матеріали справи, також містять заяву позивача від 12 вересня 2019 року про видачу йому копії оскаржуваного заочного рішення, яку він отримав 17 вересня 2019 року (а.с.88).

Враховуючи, що копію повного заочного рішення позивач отримав 18 квітня 2019 року, останній мав право на безумовне поновлення пропущеного процесуального строку, подавши скаргу протягом тридцяти днів в період з 19.04.2019 по 20.05.2019, однак скарга подана скаржником 27 вересня 2019 року, після спливу більш п`яти місяців з дня ухвалення рішення.

При цьому позивач, обґрунтовуючи причини пропуску строку, посилається на отримання судового рішення 17 вересня 2019 року, замовчуючи той факт, що повний текст оскаржуваного рішення він отримав 18 квітня 2019 року, що підтверджено власноруч написаною розпискою (а.с.81), інших поважних причин, скаржник не зазначає.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалів часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Отже, враховуючи те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку та в ній не зазначені поважні причини, які перешкоджали позивачу оскаржити рішення суду у встановлені законом строки, подану апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту строк для обґрунтування причин пропуску процесуального строку, а також надання підтвердження сплати судового збору.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху для усунення зазначених недоліків та роз`яснити апелянту, що у разі не усунення недоліків, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута (у разі несплати судового збору), а у разі, якщо підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнанні неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст.185, 356, 357 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року, залишити без руху, для чого надати строк, який не може перевищувати десяти днів з дати отримання копії ухвали, для усунення названих вище недоліків, а саме: обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку та надання доказів сплати судового збору.

Попередити апелянта, що на випадок невиконання даної ухвали в установлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута, або буде відмовлено у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.М. Бондар