Провадження № 22-ц/802/277/19 Категорія: 1 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Грушицького А.І., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання - Савчук О.В.,

з участю представника ВДВС Голюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця за апеляційною скаргою Другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 14.11.2018 року звернулася в суд з скаргою про скасування постанови державного виконавця. Скаргу мотивує тим, що згідно постанови Луцького міськрайонного суду від 16.05.2017 року вона була зобов'язана сплатити штраф в розмірі 340 грн. 25.05.2017 року сплатила штраф, про що в неї є відповідна квитанція. 05.11.2018 року її представником отримано копії документів щодо виконавчого провадження № 54383557, в тому числі постанову від 28.03.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу. З матеріалів виконавчого провадження № 54383557 вбачається, що згідно постанови від 26.07.2017 року відкрито виконавче провадження по постанові Луцького міськрайонного суду від 16.05.2017 року (справа № 161/6870/17). 28.03.2018 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Редькович В.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Дії державного виконавця вважає неправомірними. За весь час виконання виконавчого провадження № 54383557 державним виконавцем не було здійснено всіх дій щодо повідомлення її про таке провадження. Це призвело до того, що виконавець не отримав документів про виконання нею постанови суду. Винесення ж постанови про повернення виконавчого документа стягувачу призвело до того, що вона знаходиться в реєстрі боржників і те, що вона зараз пред'явила квитанцію про вчасну сплату штрафу, не означає її виключення з цього реєстру.

Просить скасувати постанову державного виконавця Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Редькович В.О. про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню № 54383557.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2018 року скаргу задоволено. Скасовано постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Редькович В.О. від 28.03.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню № 54383557.

Другим ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції, в якій просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.12.2018 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги. Зазначає, що 26.07.2017 року державним виконавцем Редькович В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_3 про стягнення штрафу в розмірі 340 грн., яка направлена для відома та ознайомлення боржнику і отримана нею 31.07.2017 року, згідно сайту пошуку поштових відправлень. Боржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження, однак жодних дій щодо повідомлення державного виконавця про сплату штрафу, вона не вчинила. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 19.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Відрахування згідно вищезазначеної постанови не проводилось, оскільки підприємство не зареєстровано за зазначеною адресою. На момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.03.2018 року у державного виконавця не було підтверджуючих документів про сплату штрафу боржником, а тому постанова винесена на законних підставах.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду - до скасування з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови Луцького міськрайонного суду від 16.05.2017 року(справа №161/6870/17) ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Луцьким міськрайонним судом 08.06.2017 року за №161/6870/17/2459/2017 року надіслана копія постанови про стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави штрафу в розмірі 340 грн. для виконання у Другий відділ ДВС Луцького міського управління юстиції та зазначено реквізити для сплати штрафів.

26.07.2017 року державним виконавцем Редькович В.О. відкрито виконавче провадження №54383557 по постанові Луцького міськрайонного суду від 16.05.2017 року (справа №161/6870/17). 28.03.2018 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Редькович В.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

ОСОБА_3 сплатила штраф 25.05.2017 року, відповідно до копії квитанції, яка знаходиться в матеріалах даної справи.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02.06.2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями статей 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який розглянув справу як суд першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця як окремої категорії адміністративного спору. У частині першій цієї статті зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як убачається зі скарги, оскаржувана постанова державного виконавця стосується примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Такі справи (про накладення адміністративного стягнення) розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки у справі, яка розглядається, ОСОБА_3 оскаржує дії державного виконавця у зв'язку з примусовим виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, а не рішення за наслідками розгляду цивільної справи, відповідно до цивільного процесуального кодексу дана справа не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства. Розгляд такої скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Такі висновки викладені в постанові Великої палати Верховного Суду від 06.02.2019 року при розгляді справи № 757/62025/17-ц .

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд першої інстанції, розглянувши справу за скаргою ОСОБА_3 в порядку цивільного судочинства, порушив норми процесуального права. Згідно ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді справи у порядку цивільного судочинства на наведені вище норми закону уваги не звернув, то з урахуванням вимог ч.1 ст.377 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255 ч.1 п.1, 367, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2018 року в даній справі скасувати.

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця.

Повідомити заявникові ОСОБА_3, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: