провадження 2/201/129/2019
УХВАЛА

15 березня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Якуніною К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроградстрой, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 і ОСОБА_3, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 вересня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ Дніпроградстрой, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, позовні вимоги змінювалися (спочатку було збільшення вимог, потім зменшення), доповнювалися і уточнювалися. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, була заміна сторін і третіх осіб, справа по суті не слухалася, виносилися ухвали, спір по суті не вирішено.

ОСОБА_1 14 березня 2019 року звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог та повернення сплаченого судового збору по справі за вказану вимогу.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали позову та заяви, вважаю можливим повернути заявнику сплачений ним судовий збір, оскільки подана позовна заява з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог містила дві вимоги немайнового характеру та позивачем в установленому законом порядку було сплачено судовий збір за кожну позовну вимогу немайнового характеру, однак позивачем 14 березня 2019 року до суду було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у звязку з зазначеним ця позовна заява на даний час містить тільки одну вимогу немайнового характеру, а тому є передбачені законом підстави для повернення сплаченого судового збору, а саме: сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог, враховуючи зазначене та вище наведене заява ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 133, ст. 261 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 487 гривень 20 коп., який сплачено платіжним дорученням № 80268368 від 11 вересня 2015 року.

Ухвала набрала законної сили 15 березня 2019 року.

Суддя О.А Антонюк