Справа № 487/7648/18
Провадження № 2/487/708/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.03.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Біржа нерухомості «Едвайс-Консульт», про визнання договору міни дійсним та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2018 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2/7-а, кв. 1), третя особа Біржа нерухомості «Едвайс-Консульт»(місцезнаходження: АДРЕСА_1) про визнання договору міни від 26 листопада 1999 року укладений та зареєстрований на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» між позивачем та відповідачем дійсним та визнати за позивачем право власності на відповідну частину домоволодіння в порядку спадкування, посилаючись на те, що укладений договір не відповідає вимогам діючого законодавства, тому позивач не має можливості оформити спадщину.

До судового засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявився, суду надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідачі та представник третьої особи до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.11.1999 року на Біржі нерухомості "Едвайс-Консульт" між ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_5, а також діюча від імені та за дорученням ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони, був укладений договір № 747 міни нерухомого майна домоволодіння №46-а по провулку 5 Парниковому у м. Миколаєві, без подальшого нотаріального посвідчення.

В подальшому право власності на зазначену домоволодіння було зареєстровано за у КП «Миколаївське міжміське Бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 20502 від 11.12.1999 року.

При укладанні договору купівлі-продажу сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

25.10.2018 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області для видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, ОСОБА_6, який помер 25.01.2008 року на відповідну частину домоволодіння.

Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 25.10.2018 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії .

Проте, у відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид договору повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

В укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови, всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу нерухомого майна і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ч. 3ст. 334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Факт здійснення сторонами своїх обовязків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією.

На теперішній час відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. У звязку з цим, позивач вважає за необхідне визнати зазначений договір дійсним в судовому порядку.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»зазначено, що норми ч.2ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Наразі правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені в дію ЦК України 2003 року.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Крім того відповідно до ст.. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців немає.

У відповідності до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до розяснень, що містяться у ОСОБА_7 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п. 3.4), розглядаючи спори, пов'язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. "

Також в ОСОБА_7 ВССУ зазначено наступне: «Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку».

Відповідно до статті 1261 ЦК України позивач є спадкоємицем першої черги за законом. Отже, на сьогоднішній день, окрім як в судовому порядку, я не може реалізувати своє право власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку Переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України - права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Також згідно ОСОБА_7 № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі, свідоцтва про право на спадщину), вона може звернутися до суду за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України та п. 23 ППВСУ від 30 травня 2008 № 7 - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, оскільки договір міни нерухомого майна від 26.11.1999 року було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що позивач добросовісно помилялася щодо відсутності необхідності нотаріального посвідчення договору, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання договору дійсним підлягають задоволенню, позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню

На підставі вищевикладеного, керуючисьст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст.220,334 ЦК України, ст.ст.12,13,81,141,259,223,264,280-282 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Біржа нерухомості «Едвайс-Консульт», про визнання договору міни дійсним та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати договір №747 міни нерухомого майна - домоволодіння №46-а по провулку 5 Парниковому у м. Миколаєві, укладений 26.11.1999 року на "Едвайс-Консульт" між ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_5, а також діюча від імені та за дорученням ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:НОМЕР_1, мешкає: м. Миколаїв, пров. 5 Парниковий, 46-А), право власності на 1/3 частини в домоволодінні по провулку 5 Парниковому, 46-А в м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 померлого 25.01.2008 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідачі: ОСОБА_2, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5/7-а кв. 1 .

Третя особа: Біржа нерухомості "Едвайс-Консульт", місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Суддя В.О. Гаврасієнко