Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/296/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Казидуб О.Г.

при секретарі: Зайцевій О.І.

представника позивачки адвоката: Нікітюк А. М.

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 АДРЕСА_1) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 АДРЕСА_1) про захист честі та гідності. Позов мотивує тим, що 06.06.2017 р. ухвалою Печерського районного суду м. Києва було зобов'язано працівників ГПУ внести до ЄРДР відомості із заяви ОСОБА_3 від 10.05.2017 р. про злочин групи громадян, працівників поліції з відома їх керівників під прикриванням працівників прокуратур.

15 червня 2017 року прокурором ГПУ Балабан внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції за ознаками ч. 2ст.364 та ч.2 ст.365 КК України і направлено до прокуратури Черкаської області для розгляду з вимогами кримінально-процесуального законодавства.

29 червня 3017 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_2 позивачку було визнано потерпілою та допитано.

19 липня 2017 року прокурором ГПУ Балабан внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень суддями Соснівського районного суду м. Черкаси та апеляційного суду Черкаської області за ч.1 ст. 364 КК України та доручено проведення досудового розслідування прокуратурі Черкаської області.

12 грудня 2017року на особистому прийомі прокурора Черкаської області позивачкою подано заяву про корупцію по судовим справам родини ОСОБА_3, з участю працівників поліції та прокуратур Черкащини, заяву, про повідомлення ОСОБА_3 згідно вимог ЗУ «Про звернення громадян», про направлення до НАБУ для розгляду по суті заяви ОСОБА_3 про злочин, поданий в порядку ст. 214 КПК України.

10 січня 2018 року на особистому прийомі в.о. прокурора Черкаської області Фесак Т.В. подала інформаційний запит стосовно місця знаходження її заяви про корупцію від 12.12.2017 станом на 10.01.2018 з видачею підтверджуючого документу відповідно до вимог ЗУ «Про публічну інформацію».

11 січня 2018 року на адресу позивача надійшла постанова слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області юриста 1 класу ОСОБА_2 від 27.12.2017 про закриття кримінального провадження №1912/17р./ГПУ від 15.06.2017.

На її переконання та до наданих нею документів, заяв, показів, протоколу, клопотань - зміст постанови, виконаної відповідачем по матеріалам кримінального провадження №1912/17р./ГПУ є доказом піврічної тяганини та відвертим приховуванням протиправних дій працівників поліції по питанням родини ОСОБА_3 з 1997 р. та з 2009 р. до ОСОБА_3 після смерті батьків.

Зазначає, що викладені відповідачем факти у постанові про закриття кримінального провадження є перекрученням дійсних обставин та подій, є приниженням її честі та гідності, розповсюдженням неправдивої інформації та втручанням в її особисте життя без належного документального підтвердження та вжиття заходів до свідків за дачу завідомо неправдивих свідчень. Тобто зміст постанови грубо порушує гарантовані Конституцією права позивача: приховує неналежне виконання службових обов'язків працівників міліції з 02.04.1998 р. по даний час працівниками поліції по подіям 21.02.2016 - 24.02.2016 р. та станом на день звернення до суду з позовом.

Позивач вказує, що зміст постанови відповідача приховує дійсний перебіг подій в родині ОСОБА_3 з 1995 року, куди з меркантильних намірів втрутились члени родини Яцентюків, свідчення яких, неперевірені належним чином та не вживши заходів для припинення надання неправдивих свідчень, відповідача ніби - то влаштовує, що через бездіяльність працівників прокуратури по справам родини ОСОБА_3 вчинялися протиправні дії та приймалися рішення з порушеннями норм законів.

Враховуючи викладене просить суд зобов'язати слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області юриста 1 класу ОСОБА_2 письмово спростувати недостовірну інформацію, яка принижує честь та гідність ОСОБА_3 з втручанням в її приватне життя. Зобов'язати відповідача письмово вибачитися перед позивачем в матеріалах кримінального провадження №1912/17 р./ГПУ та за місцем проживання.

17 січня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

25 жовтня 2018 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду.

19 лютого 2018 року через канцелярію суду відповідач ОСОБА_2 подав суду заперечення проти позовної заяви, та просив у позові ОСОБА_3 відмовити. Зазначає, що під час досудового розслідування керувався виключно вимогами кримінального процесуального кодексу України та повноваженнями слідчого, передбаченими ст.40 КПК України. В ході розслідування було допитано свідків, зібрана відповідна документація. Рішення про закриття кримінального провадження приймалося ним у відповідності до вимог КПК України. Зміст постанови про закриття кримінального провадження відповідає матеріалам кримінального провадження, які зібрані відповідно до вимог чинного законодавства та належним чином оформлені. Досудове розслідування проведено відповідно до вимог ст.ст.2, 9, 28 КПК України. Постанова про закриття кримінального провадження відповідно до вимог п.6 ст. 284 КПК України надіслана потерпілій ОСОБА_3 та процесуальному керівнику в даному кримінальному провадженні. За вказаних обставин, вважає, що викладені у запереченні фактичні дані в повному обсязі спростовують позовну заяву про захист честі та гідності.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином неодноразово судовою повістко ,що була направлена позивачці рекомендованим з повідомлення, простим листом про що просила письмово ОСОБА_3 (арк.спр.43), оголошення на сайті суду та представником позивачки Нікітюк А.М також було направлено листа про час ,дату ,місце розгляду справи. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою 15.01.2018 року.

Представник позивачки ОСОБА_3- адвокат Нікітюк А.М. в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив в позові відмовити з підстав викладених запереченні на позовну заяву. Додатково зазначив, що проводилося досудове розслідування, під час якого ОСОБА_3 була допитана як потерпіла, також були допитані свідки. За результатами досудового розслідування було прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Постанова від 27.12.2017 була надіслана потерпілій. Вважає дану постанову законною, крім того, вона ніким не оскаржувалася.

Суд, заслухавши пояснення представника - позивача - адвоката Нікітюк А.М., відповідача ОСОБА_2, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об'єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 3,10 Конституції України честь та гідність людини визнаються в Україні одними з найвищих соціальних цінностей.

Разом з тим ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами,зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Також Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов'язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви, у зв'язку із чим, посилання скаржника на те, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду було отримано після судового засідання, як на підставу для скасування ухвали, правомірно визнано апеляційним судом безпідставною (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2018 №925/125/14).

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

На підставі ст.ст. 81,82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК).

Судом встановлено, що 06 червня 2017 р. ухвалою Печерського районного суду м. Києва було зобов'язано працівників ГПУ внести до ЄРДР відомості на підставі заяви ОСОБА_3 від 10.05.2017 р. про факт можливого вчинення окремими працівниками Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області кримінального правопорушення відносно неї, що полягало у зловживанні владою та службовими повноваженнями на території її домоволодіння в період з 21 по 23 лютого 2016 року.

15 червня 2017 року прокурором ГПУ Балабан внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції за ознаками ч. 2ст.364 та ч.2 ст.365 КК України і направлено до прокуратури Черкаської області для розгляду з вимогами кримінально-процесуального законодавства.

29 червня 2017 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_2 позивачку було визнано потерпілою та допитано в якості потерпілої.

19 липня 2017 року прокурором ГПУ Балабан внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень суддями Соснівського районного суду м. Черкаси та апеляційного суду Черкаської області за ч.1 ст. 364 КК України та доручено проведення досудового розслідування прокуратурі Черкаської області.

27 грудня 2017 року слідчим в ОГВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_2 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001912 від 15.06.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях працівників Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області складу вказаних кримінальних правопорушень.В даній постанові викладені покази потерпілої ОСОБА_3, свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред'явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що вибір способу захисту немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь, відкликання документа, який містить недостовірну інформацію (стаття 277 ЦК).

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абзацах 3-5 п.19 постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Відповідно до положень частин 4-5 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Згідно роз'яснень, викладених в пунктах 11, 12 Постанови, у разі поширення інформації посадовою особою необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частин другої, третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

За правилами частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно зі ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використаних мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом та формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

За таких обставин, враховуючи, що представником позивача не доведено факту поширення відповідачем недостовірної інформації, яка принижує її честь, гідність та втручання в її приватне життя, в задоволенні її позову про зобов'язання слідчого в ОВС СВ Прокуратури Черкаської області ОСОБА_2 письмово спростувати недостовірну інформацію та зобов'язання ОСОБА_2 письмово вибачитися перед позивачем в матеріалах кримінального провадження слід відмовити в зв'язку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Також відповідно до ст.141 ЦПК України,судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», керуючись ст.ст.4, 5, 7, 12-13, 89, 141, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 30 днів. Апеляційна скарга безпосередньо подається до апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 березня 2019 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб