Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Носика М.А.

секретар судового засідання Шак О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що квартира, в якій проживає позивач разом зі своєю сім`єю АДРЕСА_1 належить до державного житлового фонду, та на теперішній час не приватизована, складається з однієї кімнати, площею 19,29 кв. м. 27 грудня 2006 року виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району матері позивача ОСОБА_3 був виданий ордер на житлове приміщення № НОМЕР_1 на вселення у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , на сім`ю із двох осіб, на маму, та на брата позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2008 року, позивач зареєструвався за вищезазначеною адресою, а його мати ОСОБА_3 , переїхала мешкати до іншої квартири, та знялася з реєстрації, відповідач поїхав до Російської Федерації. Позивач переоформив на себе всі особисті рахунки по комунальним установам. З 2008 року ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 . На теперішній час в даній квартирі зареєстровано три особи, а саме: позивач, його син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідач - ОСОБА_2 . Відповідач зареєстрований в квартирі, але з 2008 року по теперішній час в ній не мешкає, оскільки у 2008 році переїхав жити до Російської Федерації. За місцем своєї реєстрації він не мешкає більше 10-ти років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні квартири участі не бере, особистих меблів, речей, предметів побуту, одягу, взуття, тощо у квартирі не має. Він бажав в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за адресою реєстрації, для чого написав заяву 24 листопада 2017 року, посвідчену нотаріусом міста Москва Лукіною Н.О., але в знятті з реєстрації їм було відмовлено, мотивуючи необхідністю, або особистої явки заявника, або зняття з реєстрації виключно за рішенням суду. Особисто з`явитися до реєстратора місця проживання, відповідач не має можливості, оскільки задля цього він повинен приїхати до України, а це вимагатиме від нього додаткових матеріальних витрат. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинив жодного разу, але в зв`язку з тим, що його постійне місце проживання в Російській Федерації, він не користувався даною квартирою, та вже 05 квітня 2016 року отримав посвідку на проживання іноземного громадянина в Російській Федерації, та зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 . Факт реєстрації відповідача в квартирі АДРЕСА_1 , порушує право позивача на вільне користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію, несе додаткові витрати на утримання житлового приміщення. Тому, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 27 червня 2019 року відкрито провадження у цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити позовні вимоги за підставами, що викладені у письмовій формі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує.

Представник третьої особи Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, справу просить розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Вислухавши позивача, вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що квартира, в якій позивач ОСОБА_1 проживає разом зі своєю сім`єю АДРЕСА_1 належить до державного житлового фонду, та на теперішній час не приватизована, складається з однієї кімнати, площею 19,29 кв. м.

27 грудня 2006 року виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області матері позивача ОСОБА_3 був виданий ордер на житлове приміщення № НОМЕР_1 на вселення у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , на сім`ю із двох осіб, на маму, та на брата позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 2008 року, позивач ОСОБА_1 зареєструвався за вищезазначеною адресою, а його мати ОСОБА_3 , переїхала мешкати до іншої квартири, та знялася з реєстрації, відповідач ОСОБА_2 поїхав до Російської Федерації.

Позивач ОСОБА_1 переоформив на себе всі особисті рахунки по комунальним установам.

З 2008 року ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 .

На теперішній час в даній квартирі зареєстровано три особи, а саме: позивач, його син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідач - ОСОБА_2 .

Відповідач зареєстрований в квартирі, але з 2008 року по теперішній час в ній не мешкає, оскільки у 2008 році переїхав жити до Російської Федерації. За місцем своєї реєстрації він не мешкає більше 10-ти років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні квартири участі не бере, особистих меблів, речей, предметів побуту, одягу, взуття, тощо у квартирі не має. Він бажав в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за адресою реєстрації, для чого написав заяву 24 листопада 2017 року, посвідчену нотаріусом міста Москва Лукіною Н.О., але в знятті з реєстрації їм було відмовлено, мотивуючи необхідністю, або особистої явки заявника, або зняття з реєстрації виключно за рішенням суду. Особисто з`явитися до реєстратора місця проживання, відповідач ОСОБА_2 не має можливості, оскільки задля цього він повинен приїхати до України, а це вимагатиме від нього додаткових матеріальних витрат.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач ОСОБА_1 відповідачу не чинив жодного разу.

Факт реєстрації відповідача в квартирі АДРЕСА_1 , порушує право позивача на вільне користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію, несе додаткові витрати на утримання житлового приміщення.

Відповідач фактично втратив своє право на проживання у вищезазначеній квартирі.

Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців

Статтею 72 ЖК УPCP передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Відповідно до ст.107 ЖК УРСР наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вказано, що у справах про визнання наймача або членів його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Виходячи з зазначених правових норм, підставами для визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою є обов`язкова сукупність двох обставин: відсутність особи за місцем реєстрації понад встановлені строки; неповажність причини такої відсутності особи.

З 2008 року відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає, ні позивач ні члени його сім`ї перешкоди щодо проживання відповідача у даній квартирі не створювали.

За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 та визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик