Справа № 442/4011/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/2864/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар Фейір К.О.

З участю представника відповідача ОСОБА_1 В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

05.06.2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 та просить постановити рішення про зміну розміру аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3 в її користь на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1700 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття.

В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 15.09.2014 ухвалено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина в розмірі 600 гривень. Їй самій важко матеріально утримувати та забезпечувати дитину, тому звернулася до відповідача з проханням збільшити розмір коштів для дитини в добровільному порядку. Однак, це не дало жодних позитивних наслідків. Вважає, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача має бути збільшений. Просить задоволити позовні вимоги.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволено частково.

Розмір аліментів, встановлений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.09.2014 змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 850 (вісімсот п`ятдесят ) грн. щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів, встановлених даним рішенням, здійснювати з дня набрання цим рішенням законної сили.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.09.2014 у справі №442/6240/14-ц відкликано.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а його висновки не відповідають обставинам справи. Збільшивши розмір аліментів на 250 грн. суд зазначив, що такий розмір буде відповідати інтересам дитини, однак такий висновок суду суперечить вимогам чинного законодавства, а саме Конституції України, Конвенції про права дитини та Сімейного кодексу України. Судом не враховано розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач є молодим, працездатного віку та в стані сплачувати аліменти в розмірі 1700 грн. Стверджує, що такий розмір аліментів є недостатнім для забезпечення всім необхідним малолітньої дитини, тому просить рішення суду змінити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1700 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзиву на апеляційну скаргу не поступило.

Заслухавши пояснення представника відповідача - адвоката Гирич О.В., вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2013 року, який розірвано згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду 25 лютого 2016 року. Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.09.2014 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 18.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення .

У частині першій статті 192 СК прописано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи із наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Ухвалюючи рішення про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції не з`ясував матеріальне становище платника аліментів, чи змінилося воно в сторону покращення, а виходив з того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, врахував розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-УІІІ частину другу ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК, яким визначався розмір 30 відсотків).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Відповідач по справі погодився із прийнятим судом рішенням, не оскаржував його, відтак суд апеляційної інстанції не вправі вносити в рішення зміни, які б погіршували становище дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів-це безумовне право, визначене законом, яке захищається законом.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Частиною першою ст.367 ЦПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк