ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1185/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"27" вересня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Мицик Ю.С.,
при секретарі Пугач Д.С.,
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
відповідач не з`явився
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільним приміщенням загального користування та зобов`язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), у якому просила суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування спільним допоміжним приміщенням загального користування - коридором, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача невідкладно забезпечити вільний доступ позивачу у дане приміщення для здійснення ремонтних робіт з встановлення дверей та подальшого ремонту у АДРЕСА_2 ; зобов`язати відповідача відновити попередній стан конструкцій своїм коштом, за адресою: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Квартира під номером АДРЕСА_3 є об`єднаною квартирою з двох окремих квартир за № АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2. У сусідній квартирі АДРЕСА_4 проживає подружжя: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідно до первинного Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , вихід з квартири межує з виходом з квартири АДРЕСА_4 і поділяє коридор загального користування. Після перепланування квартир, вказаний вихід було замуровано. На місці загального коридору відповідач добудував тамбур, як частину квартири: виніс вхідні двері на 5 метрів вперед, облаштувавши всередині житлове опалюване приміщення. При цьому потенційний вихід з другої квартири АДРЕСА_2 опинився у межах незаконно розширеного помешкання відповідача. На даний час, позивачем прийнято рішення про початок процесу перепланування квартири АДРЕСА_3 у дві окремі квартири № АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2. До початку узаконення перепланування позивачу необхідно відкрити другий вихід з квартири АДРЕСА_2 для складання спеціалістами передпроектної документації. В межах досудового врегулювання цього питання та спираючись на Закон про добросусідство, відповідачу було заявлено усно та направлено письмово прохання звільнити незаконно прибудовану площу та дати доступ до користування власністю позивача. Однак, вказане прохання залишилося поза увагою відповідача. Наразі позивач не має можливості відновити прохід та встановити двері на другий вихід через відмову відповідача надати доступ до власності позивача. Таким чином, відповідач своїми протиправними діями порушує право позивача на вільне користування своєю власністю та місцем загального користування, яке знаходиться у спільній власності.
Позивач зауважила, на тому, що ця добудова робить користування сміттєпроводом не комфортним для усіх мешканців поверху. Відкриті двері квартири АДРЕСА_4 перешкоджають потраплянню до сміттєпроводу або існує загроза удару дверима чи блокування людини у приміщенні сміттєпроводу. Вказана добудова-приміщення (розширений тамбур) офіційно ніде не оформлена, ніяких письмових дозволів ні позивач, ні інші сусіди з квартири АДРЕСА_5 , на приєднання цієї площі відповідачу не надавали.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.11.2018 вказаний позов було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 28.12.2018 було відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.
Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, вислухавши виступи позивача та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
На підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 23.04.2002, позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 /а.с. 10/.
За даними витягу із розпорядження Дарницької районної у м. Китєві державної адміністрації про надання дозволу на перепланування приміщень від 14.11.2001 № 116, позивачу було надано дозвіл на перепланування квартир № АДРЕСА_3, АДРЕСА_2 , які належать їй на праві приватної власності, із збереженням житлової площі 51,13 кв.м. та загальної площі 105,61 кв.м, із присвоєнням квартирі АДРЕСА_3 / а. с. 12 /.
Відомостей чи перебуває квартира АДРЕСА_4 у приватній власності відповідача, або належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, суду не надано.
Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 94 ЦПК України).
Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (ст. 100 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Чинним законодавством визначено процесуальні обов`язки сторін, які останні повинні сумлінно дотримуватися.
Для встановлення факту незаконного захоплення площі, 04.10.2018 позивачем було подано запит до Департаменту архітектурно-будівельного контролю м. Києва, водночас вказаний запит було перенаправлено до Департаменту державної архітектурно-будівельного інспекції м. Києва, яка повідомила позивачу, що станом на час надання відповіді (09.10.2018), відповідно до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасуванню та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо видачі/реєстрації документів, які надають право на виконання підготовчих і будівельних робіт за вказаною у зверненні адресою ( АДРЕСА_4 ). К опію електронного звернення позивача направлено для подальшого розгляду до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право та/або відновлення становища, яке існувало до порушення.
Позивач просить зобов`язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування спільним допоміжним приміщенням загального користування - коридором, невідкладно забезпечити вільний доступ позивачу у дане приміщення для здійснення ремонтних робіт з встановлення дверей та подальшого ремонту у АДРЕСА_2 та відновити попередній стан конструкцій своїм коштом.
Згідно із ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
За положеннями ч. 4 ст. 189 ЖК України особи винні у незаконному переобладнанні та/або переплануванні жилих будинків (квартир), інших жилих приміщень, призначених та придатних для постійного або тимчасового проживання, нежилих приміщень, розташованих у жилих будинках, та/або використанні їх не за призначенням несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством.
Разом з тим, доказів на підтвердження обставин того, що з вини відповідача ОСОБА_3 відбулось незаконне переобладнання та/або перепланування загального коридору між квартирами АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4 суду не надано. Як і не надано відомостей, що ОСОБА_3 являється власником (співвласником) квартири АДРЕСА_4 , на якого відповідно до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України покладено тягар утримання майна та за яким власність зобов`язує.
За положенням ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Позивачем, на підтвердження доводів, якими обгрунтовується позовна заява надано суду фотоматеріали, які містять зображення загального коридору на 10 поверсі в будинку АДРЕСА_1 .
Разом з тим, суду не підтверджено належними, допустимими достовірними та достатніми доказами у розумінні ст. ст. 77-81 ЦПК України, що місце зображене на фотокартках є загальним коридором між квартирами АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4 і те, що можливе перепланування загального коридору за вказаною адресою відбулось з вини відповідача ОСОБА_3
Доказів того, що ОСОБА_3 притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, а саме за порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями суду також не надано.
Клопотань про допит в якості свідків, осіб які б могли підтвердити обставини на які позивач посилається в обгрунтування заявлених позовних вимог суду також не заявлялось.
Не надано позивачем і Акту огляду спірного коридору комісією, до компетенції якої належить фіксація порушень, хоча позивач посилалася на нього, як на доказ в позовній заяві.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях.
Статтями 77-80 ЦПК України, визначено поняття належності, допустимості, достатності та достовірності доказів.
За встановлених обставин позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними доказами, що з вини відповідача не дотримано правил користування загальним коридором, шляхом його перепланування.
Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.
На підставі наведеного, керуючись 4, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільним приміщенням загального користування та зобов`язання вчинити дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 : останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п.

Суддя: Ю.С. Мицик