МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/5599/19
Пр. №2/521/2681/19
17 жовтня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Колесник Т.В., за участю:
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що йому на праві власності на підставі договору дарування від 18 вересня 2004 року належить квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані: він, відповідачка та їх син ОСОБА_3 , 2009 року народження.
Позивач зазначав, що відповідачка сім років тому пішла з сім`ї та виїхала з місця свого проживання та реєстрації, а саме з квартири АДРЕСА_1 і з цього часу в нійне проживає. Будь-яких перешкод у користуванні житлом відповідачці ніхто не чинив, будь-яких домовленостей щодо порядку користування житлом не встановлювалось, відповідачка вирішила залишити квартиру за власним бажанням і йому невідомо де вона перебуває.
Зазначив, що реєстрація відповідачки у квартирі, яка належить йому на праві приватної власності порушує його права, як власника щодо користування та розпорядження майном. Крім того вказував, що він повинен сплачувати додаткові комунальні послуги.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_2 ,такою, що втратила право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 та встановити порядок виконання рішення суду за яким, у разі набрання чинності, воно стане підставою для зняття з місця реєстрації проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 46-47).
Ухвалою суду від 19 червня 2019 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 59-60).
Позивач в судовому засідання підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Раніше надав заяву про слухання справи в порядку заочного провадження та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі (а.с. 63).
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідачки та не повідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності на підставі договору дарування від 18 вересня 2004 року 7/25 частин житлового будинку АДРЕСА_3 , що АДРЕСА_4 квартиру АДРЕСА_5 АДРЕСА_6 (а.с. 42-43).
21 вересня 2004 року право власності ОСОБА_1 на 7/25 частин житлового будинку АДРЕСА_3 , що складає квартиру АДРЕСА_5 АДРЕСА_6 було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» (а.с. 10).
З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 29 листопада 2003 року Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції, актовий запис №660 (а.с. 56).
В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 32).
Дитина проживає разом із батьком.
Встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач, відповідачка та їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацію №205 від 25 лютого 2019 року (а.с. 8)
Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 24 квітня 2019 року, відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 55).
Факт не проживання відповідачки з 2012 року у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актом про не проживання від 21 березня 2019 року, та поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є сусідами позивача (а.с. 17).
Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили суду, що вони проживають з позивачем в одному будинку і протягом семи років відповідачку не бачили, оскільки та пішла з сім`ї, залишивши малолітнього сина з батьком. Позивач самостійно виховує сина з трьох років, піклується про нього. Мати дитини не займається вихованням та утриманням сина, де вона проживає та знаходиться їм не відомо.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У судовому засіданні встановлено, що відповідачка з 2012 року в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві часткової власності позивачу, не проживає, місце її знаходження позивачу невідомо.
За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідачка втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.
Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідачки з реєстраційного обліку місця проживання.
Отже, виходячи з вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд вважає, що в задоволенні вимог щодо визначення порядку виконання рішення суду, за яким, в разі набрання чинності, воно стане підставою для зняття відповідача з реєстрації слід відмовити.
На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Відповідачкою до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилась на власний розсуд.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Судовий збір у справі складає 768,40 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1).
На підставі ст. ст. 29, 15, 16, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 284, 288, 354 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Одеси, такою, що втратила право на користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 .
В інший частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 22 жовтня 2019 року.
Суддя: О.М. Сегеда