Справа № 286/1210/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Овручі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Чуловський Володимир Анатолійович , -

В С Т А Н О В И В:

15.04.2019 року позивач, який проживає по АДРЕСА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача ЗАТ «Альфа-Банк», який знаходиться в м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 07 квітня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за №4665, про стягнення з нього на користь ЗАТ «Альфа-Банк» суми заборгованості за кредитним договором №490061578 від 02.04.2008 року, в розмірі 809880,92 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Мотивуючи тим, що 02 квітня 2008 року між ним та відповідачем було укладений кредитний договір, у зв`язку з невиконанням якого, через складну ситуацію в країни, виникла заборгованість. На підставі заяви АТ «Альфа-Банк», 07.04.2015 року приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис за №4665, щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з численними порушеннями вимог чинного законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем на адресу позивача було направлено вимогу, щодо дострокового повернення кредиту, у вказаній вимозі сума заборгованості становила 145366,00 грн. Виконавчий напис був вчинений на іншу суму заборгованості, а саме на суму 809880,92 грн., щодо наявності якої позивач заперечує. Приватний нотаріус вчиняючи виконавчий напис в порушення вимог чинного законодавства не пересвідчився у безспірності його заборгованості перед відповідачем, у зв`язку з чим позивач вважає, що нотаріус не мав достатніх підстав для вчинення спірного виконавчого напису, тому його вимоги є обґрунтованими.

22.05.2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому представник АТ ''Альфа-Банк'' просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки при для вчинення виконавчого напису були подані документи, які свідчили про наявність заборгованості. Позивачем не наведено спростування суми вказаної заборгованості. Також позивачу перед вчиненням виконавчого напису надсилалася вимога від 29.04.2014 року про усунення порушення основного зобов`язання із застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса у випадку не усунення порушення, відповідно до вимог чинного законодавства. Отже, вимога позивача є такою, що не ґрунтується на чинному законодавстві.

29.05.2019 року було надано відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 07 квітня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за №4665, про стягнення з нього на користь АТ «Альфа-Банк» суми заборгованості за кредитним договором №490061578 від 02.04.2008 року, в розмірі 809880,92 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, та зазначив, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з порушення вимог статей 88 та 34 Закону України ''Про нотаріат'', оскільки не впевнився в безспірності заборгованості.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечує.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 21 березня 2008 року між ТОВ «Паритет-Авто» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу (з кредитом) №А0321-9 (а.с.5).

02 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ ''Альфа-Банк'' було укладено кредитний договір №490061578 відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 23700,00 доларів США, на придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу укладеним між позичальником та ТОВ «Паритет-Авто» (а.с. 68-75).

У зв`язку з наявністю непогашеної заборгованості за кредитним договором №490061578 від 02.04.2008 року, яка станом на 23.02.2015 року складала 2945115,44 грн., ПАТ ''Альфа-Банк'' було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту ОСОБА_1 (а.с.76,77).

07 квітня 2015 року за заявою банківської установи приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №4665, за яким з ОСОБА_1 на користь ЗАТ ''Альфа-Банк'', правонаступником якого є ПАТ ''Альфа-Банк стягнуто заборгованість за кредитним договором від 02 квітня 2008 року у розмірі 809880,92 грн, з яких: заборгованості за кредитом - 498195,43 грн., витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 3000,00 грн. Стягнення здійснювалося за період з 08 квітня 2012 року по 25 лютого 2015 року Розмір заборгованості за договором станом на 23.02.2015, наявної на момент вчинення виконавчого напису, становив 11112509,90 грн. (а.с.47-52).

Згідно розрахунку станом на 02.05.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 20657582,13 грн. (а.с.151-153).

На підставі виконавчого напису нотаріуса 10.07.2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.11).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Як видно з матеріалів справи на момент звернення відповідача із заявою про вчинення виконавчого напису мала місце заборгованість позивача перед банком, безспірність якої підтверджена наданими приватному нотаріусу документами визначеними чинним законодавством.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Суд, перевіривши доводи боржника в повному обсязі та установивши, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису ОСОБА_4 В. мав безспірну заборгованість перед стягувачем АТ ''Альфа-Банк'', тобто заборгованість існувала саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Що стосується заяви позивача про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності, суд бере до уваги пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», яким судам роз`яснено, що, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови у позові в разі доведеності позовних вимог.

Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн..

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог у зв`язку з чим судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12,13,81, 259,263-265,268,274 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч

Текст повного рішення складено 21 жовтня 2019 року.