КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

Справа № 754/7893/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5037/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку із залиттям,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоду у зв'язку із залиттям, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

Зазначив, що 12 березня 2018 року сталося залиття його квартири з вини ОСОБА_5 у зв'язку з тим, що було несправне сантехобладнання або через халатність мешканців квартири № 96 під час користування душем.

Актом від 16 березня 2018 року, складеним за участю працівників ЖЕД-305 встановлено, що в квартирі № 92 у ванній кімнаті мокрі плями на крейдовій побілці стелі на пл. до 0,5 м2 та стіни на пл. 1,5 м2; стіни у ванній кімнаті голі, бетонні; в туалеті мокрі плями на крейдовій побілці стіни на пл. до 0,5 м2.

Також зазначив, що внаслідок залиття йому завдано матеріальну шкоду в сумі 4700,91 грн., що підтверджується висновком, який викладено у Звіті № 25/18 від 23 березня 2018 року «Центру експертної оцінки».

Зазначає, що відповідач відмовляється добровільно відшкодувати завдану шкоду, у зв'язку із чим, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив суд стягнути солідарно с ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 4700 грн. 91 коп., судові витрати у розмірі 7 144 грн. 30 коп.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3- представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачами не надано.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 19 жовтня 2000 року та Договором купівлі-продажу квартири від 27 грудня 2005 року (а.с.80-83).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_3, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 85-86).

16 березня 2018 року комісією у складі майстра рем. групи ОСОБА_7, майстра тех. дільниці ОСОБА_8, майстра тех. дільниці ОСОБА_9 обстежено квартири АДРЕСА_1.

За наслідками огляду складено Акт обстеження від 16 березня 2018 року, яким встановлено, що в квартирі № 96 демонтована ванна та встановлено душову кабіну. На час обстеження підлога у ванній була волога. В квартирі № 92 у ванній кімнаті мокрі плями на крейдовій побілці стелі на пл. до 0,5 м2 та стіни на пл. 1,5 кв.м.; стіни у ванній кімнаті голі, бетонні; в туалеті мокрі плями на крейдовій побілці стіни на площі до 0,5 м2. У зв'язку з цим комісія прийшла до висновку, що причиною залиття квартири № 92 могло бути несправне сантехобладнання або халатне відношення мешканців квартири № 96 під час користування душем.

Згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_10 від 23 березня 2018 року розмір збитків, які завдано власнику квартири АДРЕСА_1, внаслідок залиття становить 4700, 91 грн. (а.с. 14-19).

Відповідно до товарного чеку № 25/18 від 23 березня 2018 року за проведення експертної оцінки сплачено 1300 грн.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з відомостей, що містяться в акті про залиття неможливо встановити, що стало причиною залиття квартири.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 322 ЦК України обов'язок по утриманню майна лежить на його власникові.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління,утримання та збереження спільного майна,у сплаті податків,зборів(обов'язкових платежів),а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями,пов'язаними із спільним майном( ст. 360 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2018 року сталося залиття квартири позивача, що не оспорюється відповідачами.

У відповідності до п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 N 76, по факту залиття квартири ОСОБА_11 складено відповідний акт працівникам ЖЕО-305. Комісія зазначила, що при обстеженні сантехобладнання кв. № 96 з'ясовано, що у ванні кімнаті демонтована ванна та встановлено душову кабіну. На час обстеження підлога у ванній кімнаті була волога. Причиною залиття могло бути несправне сантехобладнання душової кабіни, або халатне відношення мешканців кв. 96 під час користування душем. (а.с. 8).

Згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_10 від 23 березня 2018 року, розмір збитків, які завдано власнику квартири АДРЕСА_1, внаслідок залиття становить 4700, 91 грн. (а.с. 14-19).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Так, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Доказів на спростування зазначеної вище причини затоплення та розміру матеріальної шкоди відповідачами суду не надано, у зв'язку із чим колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 5000 грн. за надання правничої допомоги ОСОБА_3, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 131 від 12 вересня 2018 року (108).

Також позивачем понесені витрати з оплати оцінки матеріального збитку після залиття у розмірі 1300 грн., що підтверджується товарним чеком № 25/18 від 23 березня 2018 року (а.с.105).

Вимоги щодо стягнення витрат, понесених позивачем за поштове відправлення повідомлення у розмірі 19 грн. 50 коп., за залучення комісії ЖЕД-305 у розмірі 100 грн. задоволенню не підлягають, оскільки не є судовими витратами.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., (сплачено при поданні позовної заяви), 1057 грн. 20 коп. при поданні апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 січня 2019 року скасувати, ухваливши нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку із залиттям задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 4700 грн. 91 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 6 300 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1762 грн.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття,оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді