Справа № 591/849/19
УХВАЛА

20 березня 2019 року м. Шаргород

Справа №591/849/19

Провадження №2/152/208/19

Суддя Шаргородського районного

суду Вінницької області Славінська Н.Л.,

розглянувши позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої матеріальної шкоди та клопотання про відстрочення сплати судового збору,

встановив:

11.02.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з означеним позовом, в якому зазначив, що є командиром військової частини НОМЕР_1 і просить стягнути із ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться у м. Суми, матеріальну шкоду в сумі 4187,77 грн. та судові витрати в розмірі 1921 грн.

Відповідно до ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 21.02.2019 року цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої матеріальної шкоди, передано за підсудністю на розгляд до Шаргородського районного суду Вінницької області, мотивуючи тим, що зареєстроване місце проживання відповідача у даній справі значиться у Шаргородському районі, а посилання позивача про те, що справа підсудна Зарічному районному суду м. Суми з підстави, що місцем заподіяння шкоди є територія Зарічного району м. Суми, суд не взяв до уваги через відсутність доказів (а.с.34).

19.03.2019 року зазначена справа за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої матеріальної шкоди надійшла до Шаргородського районного суду (а.с.36).

Після проведення автоматизованого розподілу вказана цивільна справа за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої матеріальної шкоди передана судді Шаргородського районного суду Славінській Н.Л. (а.с.37).

Спори про підсудність між судами не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст..33 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст.ст.175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2 ст.185 ЦПК України).

Означена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України.

Так, в обґрунтування позову зазначено, що протягом 2015-2016 років ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині польова пошта НОМЕР_2 та, згідно з наказом командира частини зарахований до списків особового складу і призначений на посаду командира відділення технічного обслуговування ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти та на період проходження служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном.

Солдату ОСОБА_1 . Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (на даний час військова частина НОМЕР_1 ) в особисте користування було видано штани утеплені польові нового зразку, костюм для захисту від води, куртку утеплену нового зразку, ремінь брючний.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_1 , відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарного статуту ЗСУ, зобов`язаний, в тому числі, берегти державне майно.

Згідно із вимогами ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Положення про порядок обліку збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого Постановою КМУ №1225 від 04.08.2000 року, ОСОБА_1 відповідав за утримання в готовності до застосування і збереження державного майна, його комплектність, наявність та якісний стан, недопущення його псування і нестач, вжиття необхідних заходів для боротьби з нераціональним його витрачанням, втратою, нестачею, псуванням і розкраданням.

Так, ОСОБА_1 , грубо порушивши вимоги законодавства, вчинив втрату (розкрадання) державного військового майна (речового майна), яке було видане військовослужбовцю у користування, чим заподіяв матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою-розрахунком про утримання коштів з військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 за втрату інвентарного речового майна №15 від 14.03.2016 року, за останнім не здано інвентарне речове майно на суму 729,60, при цьому вартість майна з врахуванням кратності в цілому становить 3648 грн.

Відповідно до наказу командира військової частини №59 від 15.03.2016 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за п.п «е» п.1 ч.8 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», виключений зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення за ОСОБА_1 рахувалось речове майно, термін носіння якого не закінчився: куртка утеплена польова нового зразка 1 шт. та ремінь брючний 1 шт. на загальну суму 534,77 грн.

Зважаючи, що ОСОБА_1 звільнений з військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків, військова частина зобов`язана утримати з нього вартість предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися. Загальна сума матеріальної шкоди, заподіяної останнім державі в особі військової частини станом на 11.02.2019 року складає 4187,77 грн.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (ч.4 ст.175 ЦПК України).
Частиною 4 ст.177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо (ч. 3 ст. 177 ЦПК України).
Крім того, відповідно до вимог ч.7 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
При перевірці позовної заяви та доданих до неї матеріалів встановлено, що від імені позивача військової частини НОМЕР_1 до суду звернувся та підписав позовну заяву командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (вказані тільки ініціали імені та по батькові особи, яка підписала позовну заяву в порушення вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.58 ЦПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник (ч.4 ст.58 ЦПК України).
Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна (ч.1 ст. 62 ЦПК України).
Згідно з ч.3 ст.62 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

При перевірці позовної заяви та доданих до неї матеріалів встановлено, що в позові не зазначено та до позову не додано будь-яких документів на підтвердження повноважень щодо підписання позовної заяви до суду командира військової частини ОСОБА_2 , тобто таких, що посвідчують службове становище і повноваження ОСОБА_2 як командира військової частини на звернення з позовом до суду, зокрема, Статуту, наказу про призначення командиром, іншого документу на підтвердження повноважень на звернення з позовом до суду, що є порушенням ч.7 ст.177 ЦПК України.

Відповідно до ст.80 ЦК України, юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Так, з позовної заяви вбачається, що військова частина НОМЕР_1 є самостійною юридичною особою, належить до сфери управління Міністерства оборони України, має гербову печатку та здійснює діяльність в сфері оборони, проте доказів, зокрема Витягу з Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України на підтвердження вказаної обставини в позові не зазначено, а також не зазначено будь-яких інших доказів на підтвердження того, що військова частина НОМЕР_1 , яка знаходиться у м. Суми є самостійною юридичною особою та має право на звернення до суду.

Також, в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, позивачем не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі.
Натомість, позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, у якій останній посилається на те, що для сплати судового збору у даній справі військовою частиною необхідно подати відповідну заявку до структурного підрозділу центрального апарату Міноборони для виділення коштів для сплати судового збору, але процедура виділення коштів є тривалою, тому просить врахувати важке фінансове становище військової частини НОМЕР_1 , відсутність грошових коштів на рахунках, та відстрочити військовій частині сплату судового збору до ухвалення судового рішення по даній справі.

Так, згідно із статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

За статтями 1, 2 цього Закону, судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина 2 статті 3 цього Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а стаття 5 перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня становить 1921 гривню.
Проте, в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви позивачем не додано доказів про сплату ним судового збору, який слід сплатити у 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Аналогічні правила встановлені у статті 8 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
При цьому, у клопотанні про відстрочення сплати судового збору позивач не навів достатніх доводів, не зазначив доказів у підтвердження важкого фінансового становища військової частини НОМЕР_1 , а тому відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору, оскільки порушується конституційна засада судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відтак, вказана позовна заява, згідно з вимогами ст.185 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст.185, 260 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору у цивільній справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої матеріальної шкоди залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення недоліків позовної заяви у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання даної ухвали, шляхом подачі на виконання даної ухвали позовної заяви із виправленими недоліками в канцелярію Шаргородського районного суду і роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду у цій справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею 20.03.2019 року.

Суддя: