Справа № 204/7134/18
Провадження № 2/204/245/19 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, шляхом визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у його спілкуванні з дочкою - ОСОБА_3, визначивши такі способи участі позивача у спілкуванні з дочкою - систематичні побачення в такі дні щотижня: кожен вівторок і п'ятницю з 18 год. 00 хв. до 21 год. 30 хв.; кожну неділю з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. з можливістю залишитися на ніч; спільний відпочинок з дочкою в літку - один тиждень у серпні, та взимку - один тиждень у січні, за домовленістю з матір'ю дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний рішенням суду. В шлюбі у них народилася дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час вони мешкають окремо. Їхня спільна дитина мешкає разом з матір'ю. Починаючи з вересня 2017 року відповідач систематично перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною, забороняла бачитися йому з дочкою, кожного разу, коли він хотів взяти дочку, щоб погуляти з нею, відповідач повідомляла, що дочка або хворіє, або її немає вдома. У той же час, коли він все ж мав можливість побачитися з дочкою, відповідач провокувала скандали і намагалася налаштовувати дочку проти нього. Така поведінка відповідача негативно впливала на психічний стан дочки. З липня 2018 року відповідач взагалі відмовилася надати можливість поспілкуватися і бачитися йому з дочкою, на телефонні дзвінки не відповідає, він не має можливості навіть дізнатися про стан здоров'я своєї дочки. При цьому, відповідачка погрожує, що він не буде бачити дочку, якщо не буде сплачувати кошти на її утримання, які він і так сплачує. На його думку, виховання дитини належить до найважливіших питань життя сім'ї. Свій обов'язок щодо виховання дочки він має можливість повноцінно виконати лише за умови безпосереднього регулярного спілкування з нею, в тому числі за умови спільного проведення часу. Досудове врегулювання спору між ним і відповідачем неможливе, оскільки відповідач не бажає мирно вирішити дане питання, у той же час ігнорує всі його пропозиції щодо участі у вихованні дочки та можливості побачень з нею.

В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше його представник ОСОБА_4 надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та його представника. При цьому, зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі і просив задовольнити їх.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила закінчити розгляд справи за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. При цьому, зазначила, що визнає позовні вимоги позивача частково і згодна на графік його побачень з дитиною згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради.

Представник Управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради Волошенюк Г.С. в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, у зв'язку із завантаженням на роботі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про її народження Серії НОМЕР_3, виданим 17.12.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1837 від 17.12.2014 року (а.с.9).

Батьки дитини, ОСОБА_2 і ОСОБА_1, перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_4, виданим 13.07.2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 359 від 13.07.2013 року (а.с.8). На теперішній час їхній шлюб розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року у цивільній справі № 204/6186/18, яке набрало законної сили 26 жовтня 2018 року (а.с.33-34).

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю - ОСОБА_2, відповідачем у даній справі, за адресою: АДРЕСА_1.

З батька дитини, позивача у даній справі, були стягнуті аліменти на утримання дитини рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року у цивільній справі № 204/3126/18, яке набрало законної сили 06 вересня 2018 року (а.с.36-38).

Вищевказані обставини визнавалися і не заперечувалися сторонами у справі, а тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

На теперішній час між батьками дитини виник спір стосовно участі батька у вихованні і спілкуванні з малолітньою дитиною.

При цьому, позивач у своєму позові вказав, що відповідач чинить йому перешкоди в його участі у вихованні і вільному спілкуванні з дитиною, хоча він є хорошим та дбайливим батьком і бажає приймати участь у вихованні та житті своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Але ж позивачем не доведено суду належними і допустимими доказами, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, що йому дійсно чиняться перешкоди з боку матері у спілкуванні з дитиною і її вихованні, оскільки ним не підтверджено, що відповідач не давала йому змоги бачитися і спілкуватися з дитиною.

Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, його позовні вимоги в частині усунення перешкод з боку відповідача у його спілкуванні з малолітньою дочкою задоволенню не підлягають.

В свою чергу, відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач має бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, оздоровленні.

Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства..

Відповідно до ст. 159 Сімейного Кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З матеріалів справи випливає, що відсутні обставини для обмеження спілкування батька з його малолітньою дитиною.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо запропонованого ним графіку побачень з дитиною і встановлення порядку спілкування батька з дочкою, оскільки він буде суперечити режиму дня дитини, інтересам дитини і самого позивача, який не довів суду належними доказами, що він зможе у такому графіку приділяти увагу дитині. При цьому, сама дитина є ще занадто малою і їй всього чотири повних роки.

Зокрема малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в Комунальному закладі освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 277 комбінованого типу» Дніпровської міської ради з 01.09.2018 року по теперішній час, що підтверджується довідкою вказаного закладу від 13.11.2018 року № 74 (а.с.39). При цьому, вона займається Тхеквондо за розкладом: понеділок, середа, п'ятниця - з 17:45 до 20:00, а також по суботах за індивідуальними заняттями, що підтверджується листом Дніпропетровської обласної федерації Тхеквондо ВТФ України від 28.08.2018 року (а.с.41). Крім того, дитина відвідує розвиваючі заняття у Центрі розвитку дитини та сім'ї «JOY», що підтверджується довідкою цього центру від 20.09.2018 року № 1 (а.с.42).

В свою чергу, відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому, висновок в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав.

Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 28.12.2018 року за вих. № 1322, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне встановити наступний графік побачень ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: кожний вівторок або четвер за домовленістю з матір'ю з 17:00 до 21:00; кожна субота або неділя за домовленістю з матір'ю з 17:00 до 21:00; тиждень в літній період за домовленістю з матір'ю.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів).

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради і вважає його таким, що повністю відповідає інтересам, як позивача, так й інтересам, що найголовніше, самої малолітньої дитини. Такий графік запропонований з урахуванням віку дитини, прихильності до кожного з батьків і розпорядку її дня.

За таких обставин, дослідивши усі докази у справі, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, в тому числі врахувавши інтереси малолітньої дитини, її вік, суд дійшов висновку задовольнити частково позовні вимоги позивача та визначити такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні і спілкуванні з малолітньою дитиною: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити наступний графік побачень: кожний вівторок або четвер за домовленістю з матір'ю з 17:00 до 21:00; кожна субота або неділя за домовленістю з матір'ю з 17:00 до 21:00; тиждень в літній період за домовленістю з матір'ю.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 19, 141, 150-153, 157-159 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, шляхом визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні - задовольнити частково.

Визначити такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні і спілкуванні з малолітньою дитиною: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1:

-встановити наступний графік побачень ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: кожний вівторок або четвер за домовленістю з матір'ю з 17:00 до 21:00; кожна субота або неділя за домовленістю з матір'ю з 17:00 до 21:00; тиждень в літній період за домовленістю з матір'ю.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1.

Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04052488, місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, пр. Пушкіна, буд. 65.

Суддя В.В. Самсонова