14.03.2019 Єдиний унікальний № 371/738/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Миронівка

ЄУН 371/738/18

Провадження № 2/371/86/19

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 02 серпня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 500 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

В порушення зобов'язань за договором відповідач допустила несплату щомісячних платежів, в зв'язку з чим позивач призупинив здійснення розрахунків по карті та вимагає дострокового повернення кредиту з врахуванням відсотків та штрафних санкцій. Суму заборгованості, що з урахуванням відсотків і штрафних санкцій склала 39502 грн. 84 коп., та судові витрати в розмірі 1762 грн. просив стягнути з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 17 липня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не зявився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання.

Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відповідач не зявилася до суду, враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача.

Відповідно до положень статті 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

На підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 02 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір, який складається з заяви, Пам'ятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Відповідно до укладеного договору позивач отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Для отримання платіжної картки 02 серпня 2007 року відповідач заповнила анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у «Приватбанку», в якій зазначила персональні дані, підтвердила факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, отримала платіжну картку.

Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Відповідач, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, погодилася, що його заява разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір про надання банківських послуг.

Укладання договору здійснювалося за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що в разі, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Зміст укладеного кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг і Тарифах.

Отже, за юридичною природою укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем договір є договором приєднання, тобто договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Сторони передбачили порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Із змісту анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також самих Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, випливає обов'язок банку надати відповідачу банківську кредитну картку.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. умов та правил надання банківських послуг ці умови використання кредитних карт «ПриватБанк» встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток банку. Дані умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт.

Згідно з п. 3.1. умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту картку.

Пунктом 3.2. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Факт отримання відповідачем платіжної картки підтверджений доданою до позовної заяви заявою-анкетою.

Згідно п. 3.3 Умов і правил надання банківських послуг відповідач надав згоду на встановлення і зміну кредитного ліміту за рішенням банку.

Позивач зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Станом на 31 березня 2018 року заборгованість відповідача по кредиту становить 3144,28 грн., по відсоткам 29084,77 грн.

Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом, ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій не являються обґрунтованими з таких підстав.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведених норм, саме позивач мав довести в ході розгляду справи обґрунтованість кожного свого посилання, зокрема й щодо обґрунтованості вимог про стягнення пені, комісії та штрафу в заявленому в позові розмірі та відповідності здійснених банком нарахувань за кожний період та по кожному виду такого нарахування.

Заборгованість відповідача за пенею та комісією визначена в загальному розмірі в сумі 5154,61 грн. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості відповідача (колонка «сума комісії та пені») містить відомості про неодноразове нарахування відповідачу чи то комісії, чи то пені.

Зміст позовної заяви та додані до позовної заяви письмові докази не містять розрахунків пені та комісії окремо по кожному виду нарахування, що позбавляє суд можливості надати оцінку доказів та навести розрахунки, з яких суд має виходити при задоволенні грошових вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, в той час як комісія, відповідно до підпункту б) абзацу другого пункту 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003 № 255, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 11 липня 2003 року за № 583/7904, це плата за послуги банку.

Тобто, комісія та пеня мають різну правову природу, виникають внаслідок різних юридичних фактів, наявність кожного з яких повинно бути окремо доведено в суді.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 2119,18 грн. (250+1869,18).

Позовна заява не містить обґрунтувань такої вимоги, матеріали справи не містять даних про те, за що саме він нарахований, за які порушення та коли вони мали місце.

Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не містить інформації за який період та за які дії чи бездіяльність на відповідача накладено штрафні санкції.

У розрахунку заборгованості зазначено, що 2119,18 грн. є «заборгованістю по судовим штрафам», проте у матеріалах справи відсутні докази накладення на відповідача судом будь-яких штрафів.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1762 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1437,56 гривень.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 527, 530, 610 - 612, 634, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 44, 76 - 81, 89, 95, 128, 131, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , р/р 3111, МФО 305299, заборгованість за кредитним договором в розмірі 32229 гривень 05 копійок та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1437 гривень 56 копійок, всього 33666 (тридцять три тисячі шістсот шістдесят шість гривень) гривень 61 копійку.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , р/р 3111, МФО 305299, місцезнаходження : будинок під номером 1Д по вулиці Грушевського міста Києва.

Відповідач: ОСОБА_2, паспорт серії СМ495830, виданий Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області 03 липня 2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання : будинок під номером 24 по вулиці Некрасова міста Миронівка Київської області.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2019 року.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук