РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/9174/19

Пров. №2-о/766/854/19

18 жовтня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Ус О.В.,

секретар Неменко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби у Херсонській області про встановлення факту проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання на території України з 24.08.1991 року по теперішній час.

В обгрунтування заяви зазначив, що відбуває покарання у Державній установі "Північна виправна колонія №90№, згідно вироку Генічеського районного суду Херсонської області від 09.06.2017 року, яким засуджено до позбавлення волі на три роки з відбуванням покарання в установі закритого типу. Він народився у с. Іванівка Херсонської області та у подальшому переїхав до с. Новодмитрівка Генічеського району Херсонської області, маючи при собі паспорт громадянина РССР. З 08.12.1990 р. по 19.06.1992 р. проходив військову службу в віськових частинах НОМЕР_1 та 05039 Збройних сил СРСР. З 05.07.1990 р. по 25.10.1990 р., та з 03.08.1992 р. по 27.05.1993 р. був зареєстрований у с. Новодмитрівка Генічеського району Херсонської області за паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року.15.01.1993 року уклав шлюб з ОСОБА_2 , від шлюбу з якою у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_4 . У 1995 році ним втрачено паспорт громадянина СРСР, та з вказаного часу він неодноразово звертався до СГІРФО Суворовського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області, СГІРФО Генічеського РВ ХМВ УМВС України в Херсонській області, Миколаївського РС УДМС в Миколаївській області з заявами про видачу паспорта замість втраченого, однак, у видачі паспорта йому було відмовлено, оскільки не встановлено належності його до громадянства будь-якої держави.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд.

17 жовтня 2019 року представником Управління державної міграційної служби у Херсонській області подано до суду письмові пояснення, згідно яких інформовано, що УДМС не заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_1 на підставі наданих документів та покладається на розсуд суду при вирішенні справи по суті.

Представниками заявника та заінтересованої особи подно заяви про розгляд справи у їх відсутність.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

15 січня 1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, внаслідок чого останній присвоєно прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 01.02.1995 р. виданим Новоолексіївською сільською радою (арк. справи 9).

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 23.02.1995 р. виданим Чонгарською сільською радою Генічеського району Херсонської області (арк. справи 8).

Вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 09 червня 2017 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області, не працюючого, освітня середня, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого) визнано винним у вичненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з відбуванням покарання в установі закритого типу (арк. справи 5-7).

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_4 №1056 від 11.06.2018 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу в в/ч НОМЕР_1 та в/ч пп05039 Збройних сил СРСР з 08 грудня 1990 року по 19 червня 1992 року. Інформацією щодо місць дислокації вказаних військових частин Генічеський РВК не володіє. Згідно листа №179 від 10.07.2018 р. ОСОБА_1 на військовий облік після проходження військової служби взятий 28.06.1992 року (арк. справи 10-11).

Відповідно до довідки адресного бюро УМВС в Херсонській області від 19.05.2010 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 16.03.1994 року за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с. Миколаївка (арк. справи 12).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до СГІРФО Суворовського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області, СГІРФО Генічеського РВ ХМВ УМВС України в Херсонській області, Миколаївського РС УДМС в Миколаївській області з заявами про видачу паспорта замість втраченого, однак, у видачі паспорта йому було відмовлено, оскільки не встановлено належності його до громадянства будь-якої держави, що підтверджено відповідними довідками (арк. справи 13-16).

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

У випадку повернення в Україну громадян України, які виїхали за межі держави після 24.08.1991р. та 13.11.1991р., набули іноземного громадянства, при цьому громадянство України не припинили, з огляду на положення ст. 25 Конституції України, ст. 2 ЗУ «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною вони визнаються виключно громадянами України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що заявник до 24.08.1991 року постійно проживав на території України, проходив військову службу в Збройних силах СРСР з 08 грудня 1990 року, народився та був зареєстрований у Генічеському районі Херсонської області.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. З урахуванням того, що заявника було звільнено від сплати судового збору, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складено 22 жовтня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215/2001, ст.ст.12,13,293,315-318,365 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби у Херсонській області про встановлення факту проживання на території України задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України станом на 24.08.1991 року.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус