ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1207/18Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/817/334/19 Доповідач - Хома М.В.
Категорія - 31002000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Щавурська Н. Б.,

секретар - Сович Н.А.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Беспалко Ігоря Романовича на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року, повний текст якого складено 22 січня 2019 року, ухвалене суддею Чир П.В. у цивільній справі №594/1207/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом про стягнення з ОСОБА_1 в її користь аліментів на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути із відповідача 1000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Позов обґрунтовано тим, що перебуваючи з відповідачем з 12 грудня 2009 року у зареєстрованому шлюбі, у них народився син. Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість її надавати, оскільки протягом чотирьох років на законних підставах постійно працює в Німеччині та щомісячно заробляє близько 2000,00 Євро.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 9 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Беспалко І.Р. просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки визнавши розмір аліментів у твердій грошовій сумі 3000,00 грн, суд завідомо поставив відповідача у скрутне матеріальне становище. Крім цього, в період з 01.04.2015 року по 30.09.2018 року включно відповідач не міг працювати та отримувати доходи, оскільки навчався у університеті м. Бремен. Відповідно до довідки Федерального відомства з працевлаштування Дельменгорст на ОСОБА_1 не заведено справи у реєстрі працюючих у Німеччині. Також зазначає, що для отримання аліментів у твердій грошовій сумі необхідно надати суду докази того, що утримання дитини вимагає наявності певної кількості грошових коштів.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, право вибору способу стягнення аліментів - у частці від доходу або в твердій грошовій сумі, належить виключно одержувачу аліментів, а не платнику.

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував обставини, визначені ст. 182 СК України, та дійшов вірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 9 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому суд вірно врахував, що відповідач протягом тривалого часу постійно проживає у Німеччині, що потребує певних витрат і свідчить про отримання ним відповідних доходів.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо критичної оцінки відомостей Об"єднання євангельських громад Святого Павла про те, що ОСОБА_1 не отримує в Німеччині доходів від оплачуваної роботи, соціальних допомог та інших видів доходів, оскільки зазначене об"єднання не є компетентним державним органом, який володіє офіційними відомостями про доходи осіб, що проживають у Німеччині.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відбувалось утримання дитини систематично та у натуральній формі, а саме: надання продуктів харчування, одягу, іграшок, велосипеда мобільного телефона,шкільного приладдя, оплата репетиторства з англійської мови, оскільки за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що сторони не мають взаємної домовленості про розмір сплати аліментів на дитину, син сторін проживає разом з матір'ю, тому остання скористалась правом, наданим їй чинним законодавством, на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що до 30.09.2018 року відповідач не міг працювати, оскільки навчався в університеті м.Бремен, колегія суддів також оцінює критично, так як судовим рішенням аліменти стягнуті з 9 жовтня 2018 року, питання про стягнення аліментів за період до 9.10.2018 року судом не вирішувалось.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо наявності у відповідача хронічних захворювань та перебування на ортопедичному лікуванні, що в свою чергу перешкоджає останньому виконувати фізичну роботу, оскільки ОСОБА_1 навчався в університеті м. Бремен на факультеті інформатики, а тому може виконувати роботу, не пов'язану із застосуванням фізичної сили.

Додані до апеляційної скарги докази, зокрема довідку Федерального відомства з працевлаштування Дельменгорст та Бургомістра міста Дельменгорст колегія суддів відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України до уваги не приймає, так як вони не були подані до суду першої інстанції і в апеляційній скарзі не наведено доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об"єктивно не залежали від ОСОБА_1

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Беспалко Ігоря Романовича - залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуюча

Судді