Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9681/17 Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 43 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/9681/17 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради про зобов'язання надати житлове приміщення,

за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Житомирської міської ради на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 червня 2018 року, яке ухвалено суддею Галасюком Р.А. в м. Житомирі

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов'язати Житомирську міську раду та Виконавчий комітет Житомирської міської ради надати йому благоустроєне жиле приміщення, що відповідає санітарно-технічним умовам, житловою площею не менше 54,6 м.кв.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він був власником 22/100 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 04.03.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського та районного нотаріального округу 04.03.1999 року Ковалевським В.С. за №264. У вказаному будинку також були зареєстровані та проживали члени його сім'ї - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Відповідно до рішення Житомирської міської ради від 29.10.2003 року №280, Обласному міжгосподарському об'єднанню по капітальному будівництву надано земельну ділянку площею 0,3594 га в короткострокову оренду терміном на п'ять років для будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1. В ході зазначеного будівництва багатоквартирного житлового будинку, індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1, частина якого належала позивачу, було знесено.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.03.2006 року №231 «Про розгляд звернень громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з питання забезпечення житлом» було вирішено забезпечити ОСОБА_5 та ОСОБА_1 жилим приміщенням згідно чинного законодавства, зобов'язано відділ по обліку та розподілу жилої площі міської ради визначити до 01.04.2006 року, згідно діючого житлового законодавства, загальну площу квартир, які необхідно надати ОСОБА_5 і ОСОБА_1

04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського міського голови зі зверненням, у якому просив повідомити про стан виконання рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.03.2006 року №231, строки надання житлового приміщення та розмір житлової площі. Однак, відповідно до листа виконавчого комітету Житомирської міської ради від 01.11.2017 року №25/с-9634 ОСОБА_1 повідомлено, що будь-яких рішень суду щодо зобов'язань забезпечити його житловою площею не надходило та рекомендовано звернутися до суду.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради про зобов'язання надати житлове приміщення - задоволено частково. Зобов'язано Виконавчий комітет Житомирської міської ради надати ОСОБА_1 благоустроєне жиле приміщення, що відповідатиме встановленим санітарним і технічним вимогам. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що надання житла ОСОБА_1 поза чергою перед десятками тисяч громадян, які перебувають в черзі на квартирному обліку та потребують поліпшення житлових умов, призведе до порушення конституційних прав цих громадян. Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 при зверненні до суду пропущено строк позовної давності, оскільки рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради було прийнято 16.03.2006 року №231 «Про розгляд звернень громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з питання забезпечення житлом». В свою чергу, позивач звернувся до суду з даним позовом лише у 2017 році, що свідчить про пропуск ним трирічного строку позовної давності. Проте на дану обставину суд першої інстанції належної уваги не звернув.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд обґрунтовано задовольнив вимоги позивача через доведеність заявлених вимог.

В судовому засіданні представник відповідачів апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Договору дарування житлового будинку від 04.03.1999 року, який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського та районного нотаріального округу 04.03.1999 року Ковалевським В.С. за №264, належить на праві власності 22/100 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9). Право власності зареєстровано Житомирським обласним комунальним підприємством по технічній інвентаризації 31.09.2009 року за №351.

У вказаному будинку зареєстровані як проживаючі члени сім'ї позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 19-27).

Згідно рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.12.1999 року №727 функції замовника на незакінчений будівництвом 10-ти поверховий 60-квартиринй житловий будинок по АДРЕСА_1 передано Обласному міжгосподарському об'єднанню капітального будівництва і надано дозвіл на продовження його будівництва, про що вказано у листах виконавчого комітету Житомирської міської ради від 07.11.2003 року №25/С-1874, від 28.05.2004 року №25/С-3362.

08.10.2002 року між Госпрозрахунковим інвестиційним управлінням при управлінні містобудування та архітектури (виконавцем) та ОСОБА_5 (одним з членів сім'ї ОСОБА_5, що проживав у будинку по АДРЕСА_1) було укладено Договір №1364 на виробничі послуги, предметом якого була підготовка довідки про перспективу знесення житлового будинку по АДРЕСА_1. Довідкою Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06.11.2002 року №2718/13 повідомлено, що з врахуванням перспективи нового будівництва в м. Житомирі станом на 05.11.2002 року знесення житлового будинку по АДРЕСА_1 не передбачається.

В подальшому, на звернення замовника будівництва, рішенням міськвиконкому від 24.07.2003 року №436 внесено зміни в рішення від 23.12.1999 року №727 та надано дозвіл на продовження будівництва вже 10-ти поверхового 100-квартирного житлового будинку /І та II черги/.

Згідно рішення Житомирської міської ради від 29.10.2003 року №280, надано земельну ділянку площею 0,3594 га в короткострокову оренду терміном на п'ять років обласному міжгосподарському об'єднанню по капітальному будівництву для будівництва багатоквартирного житлового будинку по пров. 1-Київському, 25.

В ході будівництва багатоквартирного житлового будинку індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 було знесено.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.03.2006 року №231 «Про розгляд звернень громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з питання забезпечення житлом» вирішено забезпечити ОСОБА_5 та ОСОБА_1 жилим приміщенням згідно чинного законодавства, зобов'язано відділ по обліку та розподілу жилої площі міської ради визначити до 01.04.2006 року, згідно діючого житлового законодавства, загальну площу квартир, які необхідно надати ОСОБА_5 і ОСОБА_1

Так, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що питання забезпечення житлом позивача на даний час не вирішено. Крім того, ст. 15 ЖК УРСР визначено, що виконавчі комітети міських рад здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради, видають ордери на жилі приміщення. В зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про відновлення його порушених прав шляхом зобов'язання Виконавчий комітет Житомирської міської ради надати благоустроєне житло.

Такий висновок суду є обґрунтованим виходячи з наступного.

У відповідності з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ч.1 та 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Ст.47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.1 ч.1 ст.110 ЖК України передбачено, що громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню.

Згідно ч.1 ст.111 ЖК України, якщо будинок, в якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню у зв'язку з вилученням земельної ділянки для державних або громадських потреб, громадянам, які виселяються з цього будинку, інше благоустроєне жиле приміщення надається виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів, а у випадках, коли земельна ділянка відводиться державній, кооперативній або іншій громадській організації, - цією організацією.

Статтею 113 ЖК України визначено, що надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати вимогам ст.50 ЖК України. Громадянам, які займали окрему квартиру, повинно бути надано окрему квартиру. Якщо наймач займав більш як одну кімнату, йому надається жиле приміщення, що складається з того ж числа кімнат. За розміром жиле приміщення має бути не меншим за те, яке займав наймач, однак у межах норми жилої площі. Якщо наймач або член сім'ї, що проживає разом з ним, має право на додаткову жилу площу і фактично користується нею, жиле приміщення надається з урахуванням норми додаткової жилої площі. У разі виселення з жилого приміщення, меншого за розміром, ніж це передбачено для надання жилого приміщення в даному населеному пункті, громадянину, який підлягає виселенню, надається жиле приміщення відповідно до встановленого розміру.

В свою чергу, ст.171 ЖК України передбачено, що у разі знесення жилих будинків, що є в приватній власності громадян, у зв'язку з вилученням земельних ділянок для державних або громадських потреб зазначеним громадянам, членам їх сімей, а також іншим громадянам, які постійно проживають у цих будинках, надаються за встановленими нормами квартири в будинках державного або громадського житлового фонду. Крім того, власникам жилих будинків на їх вибір або сплачується вартість будинків, будівель та пристроїв, що зносяться, або надається право використати матеріали від розбирання цих будинків, будівель та пристроїв за своїм розсудом. За бажанням громадян виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів забезпечують їм (замість надання квартир) можливість позачергового вступу до членів житлово-будівельних кооперативів і одержання в них квартир.

Відповідно до пп.2 п.а) ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності;

Крім того, ст.15 ЖК УРСР встановлено, що виконавчі комітети міських рад здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради, видають ордери на жилі приміщення.

Як визначено у ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

З наведеного вбачається, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше благоустроєне жиле приміщення. Примусове знесення житлового будинку за рішенням органу місцевого самоврядування з мотивів суспільної необхідності здійснюється за умови попереднього забезпечення його власників новим житлом, що спростовує доводи апеляційної скарги в частині порушення конституційних прав інших громадян, які перебувають в черзі на квартирному обліку та потребують поліпшення житлових умов.

Таким чином встановивши під час розгляду справи, що належний позивачу ОСОБА_1 на праві власності будинок був знесений за рішенням органу місцевого самоврядування у зв'язку з вилученням земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності - для будівництва багатоквартирного будинку, питання щодо забезпечення позивача житлом виконавчим комітетом Житомирської міської ради не вирішено, рішення від 16.03.2006 р. №231 не виконано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та зобов'язання Виконавчого комітету Житомирської міської ради надати позивачу благоустроєне жиле приміщення, що відповідатиме встановленим санітарним і технічним вимогам, зазначивши відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги в частині пропуску позивачем строку позовної давності звернення до суду є безпідставними виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Так, загальний строк позовної давності згідно ст.257 ЦК України становить 3 роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.03.2006 року №231 «Про розгляд звернень громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з питання забезпечення житлом» вирішено забезпечити ОСОБА_5 та ОСОБА_1 жилим приміщенням згідно чинного законодавства, зобов'язано відділ по обліку та розподілу жилої площі міської ради визначити до 01.04.2006 року, згідно діючого житлового законодавства, загальну площу квартир, які необхідно надати ОСОБА_5 і ОСОБА_1

04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського міського голови зі зверненням, у якому просив повідомити про стан виконання рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.03.2006 року №231, строки надання житлового приміщення та розмір житлової площі.

Відповідно до Листа виконавчого комітету Житомирської міської ради від 01.11.2017 року №25/с-9634 ОСОБА_1 повідомлено, що будь-яких рішень суду щодо зобов'язань забезпечити його житловою площею не надходило та рекомендовано звернутися до суду.

З наведеного вбачається, що позивачу стало відомо про порушення його права саме 01.11.2017 року, оскільки саме Листом виконавчого комітету Житомирської міської ради від 01.11.2017 року №25/с-9634 ОСОБА_1 було фактично повідомлено відповідачем про відмову у наданні житлового приміщення.

В свою чергу, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом у грудні 2017 року,тобто в межах встановленого законом строку позовної давності.

У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Житомирської міської ради залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 07 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 березня 2019 року.

Головуючий Судді