Справа №305/237/19
Провадження по справі №2/305/280/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2019 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді - Бліщ О.Б.

секретаря с/з - Вербещука В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: орган опіки і піклування Рахівської районної державної адміністрації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: орган опіки і піклування Рахівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона є бабусею неповнолітніх внуків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внуки проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні, що підтверджується актом обстеження та довідкою міської ради. Відповідачі по справі проживають окремо від своїх дітей. Спорів стосовно місця проживання дітей не було, відповідачі не заперечували, що діти будуть проживати з нею. Увесь цей час відповідачі не цікавляться життям своїх дітей, не телефонували, не виявляли бажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. На даний час внуки тривалий час не бачили своїх батьків та не пам`ятають їх, у внуків немає до батьків ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу їх не бачили. Також у спілкуванні з бабусею діти ніколи про них не питали та не цікавились. З внуками проживають у її будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Вона забезпечила внукам гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Між нею та внуками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, їх повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Внуки постійно знаходяться під її наглядом, у внуків вчасно проведені профілактичні щеплення та проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я внуків задовільний. Батьки дітей участі у цій сфері життя дітей не приймають. З огляду на викладене, просила задовольнити позовні вимоги та позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 05.03.2019 відкрито провадження у справі та надано відповідачам строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Також до участі у справі залучено Орган опіки і піклування Рахівської РДА як третю особу без самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 02.08.2019 справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, натомість подала суду заяву у якій просила провести розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить задовольнити такі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судове засідання не заявилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Органу опіки та піклування Рахівської РДА, ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, натомість подала суду заяву у якій просила провести розгляд справи за її відсутності та при розгляді врахувати висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідачів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є бабусею неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками яких є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Наведене підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 21.08.2003 та свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 від 02.10.2008.

Судом також встановлено, що батьки неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ніякої участі у вихованні дітей не приймають, що підтверджується характеристиками, виданими 05.01.2019 Рахівською міською радою, актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 30.01.2019, а також довідкою про склад сім`ї ОСОБА_1 , виданою Рахівською міською радою 05.02.2019 за № 752.

Окрім цього, у матеріалах справи містяться копії нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей.

Також, у матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Рахівської райдержадміністрації від 10.10.2019 № 01.3-18/663. Згідно вказаного висновку орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Таке рішення прийнято у зв`язку з тим, останні відсутні за місцем їх реєстрації і проживання та неможливо з`ясувати причини надання згоди на позбавлення їх батьківських прав.

Так, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Як вбачається з обставин справи, звернувшись до суду, позивачка стверджує про те, що батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

При цьому згідно вимог чинного законодавства та усталеної судової практики ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України», заява № 31111/04 від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «Мамчур проти України» заява № 10383/09 від 16 липня 2015 року).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення у справі «Ньяоре проти Франції», заява № 39948/16, від 18 грудня 2008 року).

Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (рішення у справі « ОСОБА_7 та Дж`юнта проти Італії», заяви № 39221/98, 41963/98, від 13 липня 2000 року).

Враховуючи те, що батьки неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уже тривалий час не проживають із своїми дітьми, які на даний час проживають з бабусею ОСОБА_1 , не приймають жодної участі у їх вихованні, суд вважає, що відповідачі фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітніх дітей.

Разом з тим, суд враховує, що питання доцільності позбавлення ОСОБА_4 та ОСОБА_8 батьківських прав щодо їх малолітніх дітей розглядалось органом опіки та піклування Рахівської РДА.

Проте, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування Рахівської райдержадміністрації від 10.10.2019 № 01.3-18/663, згідно якого орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зокрема, у висновку зазначено, що оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні за місцем їх реєстрації і проживання, а тому неможливо з`ясувати причини надання ними згоди на позбавлення їх батьківських прав.

З наведеного випливає, що єдиною підставою для прийняття органом опіки та піклування рішення про недоцільність позбавлення відповідачів батьківських прав слугувало те, що вони відсутні за місцем свого проживання і тому неможливо з`ясувати їх думку щодо позбавлення батьківських прав. Разом з тим, органом опіки та піклування також не з`ясовано і думку позивачки ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Суд також зазначає, що про відсутність батьківської турботи до дітей свідчить і той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надали нотаріально посвідчені заяви про можливість позбавлення їх батьківських прав. При цьому сумнівів у вільному волевиявленні відповідачів при написанні таких заяв судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Та як передбачено ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на викладене суд на перше місце визначає «найкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, тому у цій справі, з урахуванням встановлених фактичних обставин, суд вважає, що позбавлення батьківських прав батьків щодо їх неповнолітніх дітей є крайнім заходом впливу.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 127, 141, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. 122, 136 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканку АДРЕСА_1 батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_2 батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, з кожного, на користь позивачки ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 жовтня 2019 року.

Головуюча: Бліщ О.Б.