Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 686/23272/13-ц

провадження № 61-16405св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

третя особа - служба у справах дітей Хмельницької міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2017 року в складі колегії суддів: Купельського А. В., Спірідонової Т. В., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_1 ,

ОСОБА_5 , третя особа - служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позовна заява мотивована тим, що 05 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі -

ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № HIMBGA00007952, відповідно до умов якого останній отримав кошти у розмірі

56 000,00 доларів США за умови сплати 12 % річних на строк до 04 лютого 2028 року. У забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_8 укладений договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_8 передала банку

в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями

АДРЕСА_1 , загальною площею

66,7 кв. м, житловою площею 49,7 кв. м і земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована за вказаною адресою.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих за кредитним договором зобов`язань, у нього утворилася заборгованість, яка станом

на 03 вересня 2013 року складає 125 84,96 доларів США.

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором

від 05 лютого 2008 року у сумі 125 084,96 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки - на житловий будинок з надвірними будівлями

по АДРЕСА_1 , загальною площею

66,7 кв. м, житловою площею 49,7 кв. м і земельну ділянку площею 0,15 га за вказаною адресою, які належать ОСОБА_8 на праві власності, шляхом продажу предмета іпотеки банком з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем,

з отриманням ПАТ КБ «ПриватБанк» витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та дублікатів правовстановлюючих документів

на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням банком кадастрового номера земельної ділянки, з можливістю здійснення

ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки та виселити відповідачів разом з малолітніми дітьми з вказаного житлового будинку.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 27 січня 2014 року в складі судді Сарбея О. Ф. у задоволенні позову

ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час укладення

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 договору іпотеки в житловому будинку проживав і був зареєстрований малолітній ОСОБА_1 Згода органу опіки та піклування на вчинення цього договору не надавалась, тому вказаний правочин в силу вимог статті 224 ЦК України є нікчемним.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 02 квітня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня

2014 року скасовано та ухвалено нове. Позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок («А-1») АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв. м, житловою площею 49,7 кв. м з надвірними будівлями (цегляний хлів «Б», цегляний погріб «б») і земельну ділянку площею 0,15 га за вказаною адресою за процедурою продажу, встановленою статтею 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням

від свого імені договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем

із початковою ціною для реалізації не нижче 328 250,00 грн у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором у розмірі 76 569,17 доларів США і 370 987,61 грн. Виселити ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 разом з малолітніми дітьми

з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_8 ,

ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та касаційну скаргу

ОСОБА_7 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 02 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 23 лютого 2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 27 січня 2014 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на частину першу статті 224 ЦК України про визнання правочину (договору іпотеки від 05 лютого 2008 року) нікчемним. У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 25 червня 2015 року касаційну скаргу

ОСОБА_7 відхилено. Касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 23 лютого 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 30 березня 2016 року заяву

ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 23 лютого 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останнім рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 27 січня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок («А-1») АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв. м, житловою площею 49,7 кв. м з надвірними будівлями, цегляний хлів «Б», цегляний погріб «б») і земельну ділянку площею 0,15 га за вказаною адресою, що належав ОСОБА_8 на праві власності. Предмет іпотеки підлягає реалізації із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку», шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, з отриманням банком витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням ПАТ КБ «ПриватБанк» кадастрового номера земельної ділянки, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Початкова ціна предмета іпотеки для реалізації - не нижче 328 250,00 грн.

З вартості предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» має бути сплачено заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 05 лютого

2008 року № НМІВСА00007952, яка виникла станом на 03 вересня 2013 року,

у розмірі 76 569,17 доларів США і 370 987,61 грн, з яких: неповернутий

кредит - 46 370,15 доларів США, проценти - 30 199,02 доларів США, винагорода за резервування ресурсів - 6740,92 грн, пеня - 333 070,26 грн, штраф (фіксована частина) - 250 грн, штраф (процентна складова) -

30 926,43 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, проте, позичальник та майновий поручитель свої зобов`язання за спірним кредитним договором належним чином

не виконали, унаслідок чого виникла заборгованість, у рахунок погашення якої підлягає зверненню стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу банком, що відповідає умовам договору та Закону України «Про іпотеку».

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується, тому в силу вимог статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 26 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 686/23272/13-ц із Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

06 червня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що факт проживання та реєстрації ОСОБА_7 та її дитини на АДРЕСА_1 ще до укладення вказаного договору іпотеки, встановлений судовим рішенням і ця обставина в силу вимог частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року не підлягає доказуванню.

При вирішенні спору, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги те, що спір між тими ж самими сторонами з того ж самого предмета і підстав уже вирішений рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 серпня 2010 року (справа № 2-4640/10), у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на вище вказаний будинок та у виселенні його мешканців відмовлено, оскільки встановлено, що

у будинку іпотекодавця на час укладення договору іпотеки проживав та зареєстрований малолітній ОСОБА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2010 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 серпня 2010 року залишено без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

05 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого

є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний

договір, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі

56 000,00 доларів США на строк до 04 лютого 2028 року включно під 12 % річних.

05 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_8 укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Гусєвою Л. В. У забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_8 передала банку в іпотеку житловий будинок

АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв. м, житловою площею

49,7 кв. м з надвірними будівлями, цегляний хлів «Б», цегляний погріб «б»)

і земельну ділянку площею 0,15 га, яка знаходиться за указаною адресою.

Згідно з розрахунком наданим ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 03 вересня 2013 року заборгованість ОСОБА_2 , за кредитним договором становить 76 569,17 доларів США та 6 740,92 грн, з яких: 46 370,15 доларів США - неповернутий кредит, 30 199 доларів США - проценти, 6 740,92 грн -винагороди за резервування ресурсів, пеня за порушення позичальником грошового зобов`язання у розмірі 333 070,26 грн і штраф у сумі 47 829,97 грн (фіксована частина - 250 грн, процентна складова - 47 579,97 грн). Загальний розмір неустойки склав 380 900,23 грн.

02 серпня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслало ОСОБА_8,

ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та малолітнім ОСОБА_1 ОСОБА_3 , письмову вимогу від 24 липня 2013 року

№ 30.1.0.0/2-641 про усунення порушення грошового зобов`язання за кредитним договором та попередив останніх про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання ними порушеного зобов`язання та звільнення квартири.

Відповідно до пункту 29 договору іпотеки від 05 лютого 2008 року звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», або продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя,

і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, у тому числі отримати витяг з Державного реєстру права власності на нерухоме майно.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції

не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя

статті 36 Закону країни «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею

38 Закону України «Про іпотеку».

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до пункту 29 договору іпотеки від 05 лютого 2008 року сторони передбачили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом,

в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку

статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку»,можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо

у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону

України «Про іпотеку»), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателяу спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112 цс 19.

Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На зазначене суд апеляційної інстанції належної уваги не звернув,

не врахував, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачу права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, що є свободою договору (статті 6, 627 ЦК України).

Таким чином, задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог законодавства, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачу права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, тому у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами

повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення апеляційного суду в наведеній вище частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2017 року

у частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа - служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа - служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк