Справа № 211/6101/19
Провадження № 2-з/211/37/19
У Х В А Л А

22 жовтня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі судді Сарат Н.О., при секретарі Зоріній С.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Новобудова" про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 802742,06 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Одночасно з позовною заявою до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, відповідно до якї просить суд накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, а також грошові кошти, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Новобудова" ( зареєстроване за адресою 50076, м. Кривий Ріг, вул. Леоніда Бикова, буд. 33, ) на суму еквівалентну 802742 гривні 06 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Згідно частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частини 1,2 статті 150 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 1статті 150 ЦПК Українивизначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 4Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»(далі Постанова) судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 4Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дотримуючись означених вимог закону суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки до заяви не додано належних та допустимих доказів факту належності вказаного майна, на час подання відповідної заяви, відповідачу, що виключає можливість накладення арешту на зазначене майно. Крім того, позивачем не подано даказів, що відповідач вчиняє будь-які дії з підготовки чи проведення відчуження майна та якого саме, що стосовно накладення арешту на грошові кошти, то позивач взагалі не зазначеє банківські рахунки відповідача та не підтверджує належність їх саме відповідачеві, на які кошти накласти арешт невідомо.

Враховуючи викладене та норми законодавства, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову ґрунтується лише на необґрунтованих припущеннях та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151 -153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до апеляційної інстанції через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. О. Сарат