Ухвала

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 2/2218/395/11

провадження № 61-16838 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 рок та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 липня

2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (далі - Другого ВДВС міста Хмельницький ГТУЮ

у Хмельницькій області) від 14 січня 2019 року № 52671960 про звернення стягнення на заробітну плату пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернено стягнення на її заробітну плату та дохід від здачі в оренду земельної ділянки у сумі 275 789,83 грн.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у Другого ВДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області перебувало виконавче провадження № 52671960 з примусового виконання виконавчого листа

№ 2-395/11 від 17 жовтня 2011 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з неї на користь публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Креді Агріколь Банк», яке є правонаступником ПАТ «Індустріально-експортний банк», боргу у сумі

97 968,55 грн.

Їй було надіслано постанову від 14 січня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, на підставі якої звернуто стягнення на її заробітну плату та дохід від здачі в оренду земельної ділянки у сумі 275 789,83 грн.

Вважала, що постанова державного виконавця є незаконною. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2011 року у справі № 2-395/11 виконано в повному обсязі. Підстав для винесення постанови не було, оскільки сума боргу у рішенні суду та виконавчому листі зазначена саме у гривнях, а самостійно державний виконавець не має права здійснювати перерахунок суми боргу. Раніше винесена постанова про закінчення виконавчого провадження є правильною. Також просила поновити строк для подання скарги.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 25 березня 2019 року ОСОБА_1 поновлено пропущений строк для подання скарги та у задоволенні її скарги відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року - без змін.

У вересні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 рок та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким вимоги скарги задовольнити.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження зазначених судових рішень, зазначаючи, що оскаржену постанову апеляційного суду було отримано нею 07 серпня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2019 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2019 року залишено без руху та строк на усунення її недоліків.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 , у якій наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

Проте, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У частині п`ятій статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі

№ 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18).

Судами встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2011 року у справі № 2-395/11 стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» 12 379,93 доларів США заборгованості за кредитним договором, що еквівалентно 97 968,55 грн і 1 099,69 грн судових витрат.

На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-395/11

від 17 жовтня 2011 року, який у період з 04 грудня 2014 року по 31 травня 2016 року перебував на виконанні в Другому міському відділі Державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в межах виконавчого провадження

№ 45711836.

09 лютого 2015 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, інші доходи боржника, якою звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , у зв`язку з чим із заробітної плати заявника з лютого 2015 року по 2019 рік здійснювалось відрахування для погашення боргу.

У рамках виконавчого провадження із ОСОБА_2 за виконавчим листом було стягнуто 75 881,53 грн.

31 травня 2016 року державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки розшук майна боржника не дав результатів протягом року з дня його проголошення. Визначено строк для повторного пред`явлення його до виконання до 31 травня 2017 року.

21 вересня 2016 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до Другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області із заявою про примусове виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості в сумі 12 379,93 доларів США.

04 жовтня 2016 року Другим відділом Державної виконавчої служби

м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції

у Хмельницькій області було відкрито виконавче провадження № 52671960

з примусового виконання зазначеного виконавчого листа № 2-395/11

від 17 жовтня 2011 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області.

10 грудня 2018 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» у листі-відповіді

№ 10451/4707 на запит державного виконавця від 26 листопада 2018 року

№ 53079 щодо надання інформації про залишок боргу за виконавчим листом № 2-395/11 від 17 жовтня 2011 року повідомило, що розмір заборгованості становить 8 809,62 доларів США.

14 січня 2019 року державний виконавець у межах виконавчого провадження № 52671960 виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , оскільки борг не сплачено, боржник отримує заробітну плату та орендну плату від передачі в оренду земельної ділянки.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що стягувачем у межах строку було повторно пред`явлено до виконання виконавчий лист

№ 2-395/11 від 17 жовтня 2011 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості в сумі 12 379,93 доларів США. Відомості про повне виконання рішення суду у матеріалах справи відсутні. Доказів про відсутність заборгованості перед ПАТ «Креді Агріколь Банк» ОСОБА_1 не надано. Оскільки обов`язок сплатити заборгованість за рішенням суду ОСОБА_1 не виконала, та були наявні відомості про отримання нею заробітної плати та орендної плати за передане в оренду нерухоме майно, державний виконавець правомірно у межах повноважень з примусового виконання рішення суду виніс оскаржувану постанову

від 14 січня 2019 року.

Також, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що рішення районного суду на даний час є невиконаним, що порушує права стягувача, а відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої та апеляційної інстанцій з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 25 березня 2019 рок та постанови Хмельницького апеляційного суду

від 10 липня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 рок та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б.І. Гулько

Г. В. Кривцова