Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 756/3674/17

провадження № 61-27264св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра»,

третя особа - Державна інспекція з питань захисту прав споживачів,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду міста Києва в складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є., від 04 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про стягнення банківського вкладу.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 15 серпня 2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та його батьком, ОСОБА_2 , укладено договір № 2003858 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг «ПУ «Турбота» (Договір). Вказував, що на підставі квитанції від 15 серпня 2014 року № 490 батько розмістив у відповідача вклад у сумі 1 000 000,00 грн строком на 3 місяці, який банк зобов`язався повернути вкладникові та сплатити проценти. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Вказував, що він разом із сестрою ОСОБА_3 отримали в спадок від батька в рівних частках грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсаціями у розмірі 1 008 409,18 грн. 12 червня 2015 року в газеті «Голос України» опубліковано відомості про відкликання банківської ліцензії ПАТ «КБ «Надра», ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 18 грудня 2015 року позивач отримав виплату гарантованих сум від ПАТ «КБ «Надра» тільки в розмірі 100 000,00 грн, тобто на двох з сестрою вони отримали суму 200 000,00 грн, хоча вклад становив 1 000 000,00 грн. Вказував, що після того як дізнався, що він не включений до реєстру кредиторів, він звернувся до відповідача з вимогою про виправлення помилки, але відповіді на неї так і не отримав. Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь суму неповернутого банківського вкладу відповідно до договору № 2003858 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках пакету послуг «ПУ «Турбота» в розмірі 400 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 суму неповернутого банківського вкладу, відповідно до договору № 2003858 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках пакету послуг «ПУ «Турбота» у розмірі 400 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що обов`язок боржника повернути вклад є пріоритетним по відношенню до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки право позивача як власника на повернення свого вкладу безпосередньо закріплено Основним Законом України. Суд дійшов висновку, що норми статей 1058,1060,1068 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є спеціальними над нормами статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у вирішенні питання повернення вкладу добросовісному кредитору, який дотримався всіх вимог законодавства та умов договору.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни (далі - ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О.) задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, у відповідача розпочата процедура ліквідації. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 виплачена гарантовану суму 100 000 грн. Щодо решти коштів у сумі 417 598,47 грн то позивач включений в акцептований реєстр кредиторів ПАТ «КБ «Надра», тому вимоги позивача про стягнення суми банківських вкладів та процентів не можуть бути задоволенні в силу вимог статей 36,46,57 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов неправильних висновків, що призвело до ухвалення рішення про відмову в позові. Так вказує, що відповідач повинен був повернути вклад ще 15 листопада 2014 року, оскільки договір не було пролонговано. Вказує, що банк не видав вклад спадкоємцям, чим фактично допустив порушення взятих на себе зобов`язань, передбачених ЦК України. Тому вважає безпідставними посилання на Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки обов`язок відповідача щодо повернення вкладу, виник ще до впровадження тимчасової адміністрацій. Вказує, що суд апеляційної інстанції скасував обґрунтоване та законне рішення суду першої інстанції.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, з урахуванням ухвали від 25 вересня 2019 року про виправлення описки, справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір № 2003858 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ «Турбота», відповідно до умов якого вкладник передав, а банк (відповідач) прийняв грошову суму в розмірі 1 000 000,00 грн на строк 3 місяці зі сплатою процентів по вкладу за ставкою 23 % річних та датою повернення 15 листопада 2014 року.

Пунктом 3.4.5 договору вкладу передбачено, що банк зобов`язаний повернути вклад у кінці строку розміщення вкладу або достроково в порядку, визначеному цим договором, шляхом перерахування коштів на рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 квітня 2015 року, спадкоємцями майна ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 Спадкоємці отримали у спадщину у рівних частках грошовий вклад з нарахованими процентами, які знаходяться на емітованих платіжних картках 81991554, 2003858, що підтверджується довідкою від 11 березня 2015 року за вихідним № 133/БТ, виданою уповноваженою особою ФГВФО на тимчасову адміністрацію «ПАТ «КБ «Надра».

Постановою Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 ПАТ «КБ «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 лютого 2015 року № 26 в ПАТ «КБ «Надра» з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року № 85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації та повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до 05 червня 2015 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 червня 2015 року № 113 на підставі постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» розпочато ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та призначено Стрюкову І. О. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно.

24 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «КБ «Надра» із заявою про задоволення вимог кредитора.

18 грудня 2015 року ОСОБА_1 отримав виплату гарантованої суми від ПАТ КБ «Надра» у розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 квітня 2016 року № 616 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» до 04 червня 2018 року з відповідним продовженням повноважень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідач вніс зміни в акцептований реєстр кредиторів ПАТ «КБ «Надра», відповідно до яких ОСОБА_1 включений до 4 черги кредиторів на суму 417 598,47 грн, що підтверджується витягом з реєстру кредиторів ПАТ «КБ «Надра» від 21 березня 2017 року за вихідним № 1987.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після початку процедури ліквідації банку вимоги кредиторів задовольняються в порядку визначеної статтею 52 Закону черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації банку не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою Законом.

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача і початок процедури його ліквідації як юридичної особи зумовили для позивача настання правових наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбачених Законом порядку та черговості.

Початок процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду унеможливлює стягнення суми вкладу в інший спосіб, аніж шляхом звернення до уповноваженої особи Фонду із заявою про включення грошових вимог щодо стягнення суми вкладу до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-1123цс16, від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15. Колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цих правових висновків Верховного Суду України.

Крім того, близькі за змістом висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/23398/16, від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про зобов`язання банку, у якому введено тимчасову адміністрацію, видати належні позивачу кошти за договором вкладу, при цьому суд апеляційної інстанції належним чином виконав вимоги статті 212 ЦПК України 2004 року щодо оцінки доказів і дотримання вимог, статті 213 ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідили обставини у справі.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач зобов`язаний був повернути кошти позивачу ще до запровадження у банку тимчасової адміністрації, а тому будь-які обмеження для видачі коштів на час звернення позивача до банку не існували, колегія суддів вважає помилковими, оскільки на момент ухвалення рішення судом першої інстанції 14 березня 2017 року у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що узгоджується із зазначеними правовими висновками Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду України.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: І. А. Воробйова Б. І. Гулько Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець