Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником яких є ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником яких є ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що позивач, згідно договору міни від 22.07.1999 року №568 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2018 року ОСОБА_1 є власником Ѕ частини домоволодіння у АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками по ј частині вказаного домоволодіння є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У вказаному будинку зареєстровані але фактично серпня 2015 року не проживають ОСОБА_4 та її неповнолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на даний час проживають у Російській Федерації та отримали посвідку на життя.

У позасудовому порядку, зняти неповнолітніх із реєстрації у вказаному домоволодінні, оскільки ОСОБА_4 , як їх законний представник не має можливості приїхати в України та зняти із реєстрації у належному ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідачі в будинку не проживають понад один рік, позивач вважає, що вони втратили право на користування житлом у ньому і просить визнати їх такими.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 23.09.2019 року відповідачам був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідачів та їх представника було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду, на адресу місця їх реєстрації.

У визначений судом строк законний представник неповнолітніх ОСОБА_4 надіслала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_6 та відсутність заперечень щодо зняття із реєстрації у домоволодінні по АДРЕСА_1 її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Будь яких письмових пояснень від третіх осіб ОСОБА_7 та Служби й справах дітей Черкаської районної державної адміністрації до суду не надано.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено що, домоволодіння у АДРЕСА_1 , є у спільній власності ОСОБА_6 , які належить Ѕ частина, ОСОБА_4 , якій належить ј частина та ОСОБА_7 , якому належить ј частина вказаного домоволодіння. Дані обставини підтверджується даними договору міни від 22.07.1999 року №568, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.07.2018 року №2-2483 та довідкою Вергунівського старостинського округу №1 Червонослобідської сілської ради від 10.09.2019 року №934. Даний факт підтверджується позивачем та не заперечується відповідачем.

Згідно довідок Вергунівського старостинського округу №1 Червонослобідської сілської ради від 10.09.2019 року №02-88/260, 02-88/261 та №02-88/262, отриманих на запит суду ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дійсно зареєстровані у домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 від 19.08.2019 року, посвідченого заступником сільського голови Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області Вітряк В.В., встановлено, що у вказаному домоволодінні зареєстровані ОСОБА_4 , 1985 року народження, ОСОБА_3 , 2005 року народження та ОСОБА_2 але не проживають з 2015 року.

За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР).

У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім`ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 Житлового Кодексу УРСР).

Згідно Правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6- Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є співвласником домоволодіння по АДРЕСА_1 , а іншими співвласниками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Враховуючи той факт, що неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є членами сім`ї співвласника ОСОБА_4 , а тому не можуть бути позбавлені права користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 , належному їх матері, за вимогою одного з інших співвласників вказаного домоволодіння.Наявність іншого житла у ОСОБА_4 не є обставиною, яка зумовлює право співвласника ОСОБА_1 ставити питання про позбавлення права користування житлом неповнолітніх дітей.

Крім того суд звертає увагу, що визнання ОСОБА_4 позовних вимог, суперечать інтересам неповнолітніх дітей та нормам чинного законодавства України.

На підставі вище вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а тому не підлягають до задоволення.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником яких є ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням - відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Черкаського апеляційного суду безпосередньо або через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Суходольський