Справа №265/2041/19
Провадження №2/265/976/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 21 листопада 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду від 03 квітня 2017 року. Від даного шлюбу вони мають двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є відповідач у справі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 червня 2017 року, з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньок в твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну, щомісячно, до їх повноліття. Проте з тих пір пройшло два роки, та змінились обставини, що вливають на розмір аліментних зобов`язань. Так, її матеріальний стан значно погіршився, оскільки, вона, працюючи економістом в ПрАТ «Азовзагальмаш», майже не отримує заробітної плати. Підприємство має дуже великі борги по виплаті заробітної плати. За грудень 2018 року вона отримала за рахунок заробітної плати всього 300 гривень, що підтверджується довідкою розрахункового відділу. Діти часто хворіють, та на їх лікування необхідні значні кошти, що підтверджується виписками з амбулаторних карток. Збільшились й витрати на утримання дітей у дитячому садку. У зв`язку з чим вона не завжди має можливість відправити дітей у дитячий садок, та вимушена відшукувати можливість оформити безоплатні путівки до санаторія за наявності вільних місць. Крім того, збільшились витрати на комунальні послуги. Навіть при наявності субсидії, вона витрачає багато коштів на утримання житла, де вона проживає з дітьми.

Водночас зазначає, що відповідач працює, не є інвалідом, інших утриманців не має, є власником земельною паю, а також сам орендує 1,2 га землі, тому вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у більшому розмірі.

Просить суд, збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , на її, ОСОБА_1 , користь на утримання двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 2500 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. А також просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, а у подальшому подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає у повному обсязі та просить суд відмовити у їх задоволенні .

Також у наданих запереченнях на позовну заяву, ОСОБА_2 зазначив, що на даний час він не працевлаштований, знаходиться за межами України та намагається заробити гроші, виконуючи різні роботи, що останнім часом дуже складно. Проте він намагається сплачувати аліменти. На даний час наявна заборгованість по аліментам у розмірі 1900 гривень та 1600 гривень, яку він погасить за першої можливості. Щодо зазначеної в позові земельної ділянки, пояснив, що він має у власності 2 га земельної ділянки, які надаються кожному мешканцю села для ведення присадибного господарства. Також він орендує 1,2 га землі. Проте, знаходячись за межами України, на даний час він не має можливості фізично обробляти цю землю. Догляд за землею здійснює його родич, з якого плату він не бере. Крім того, у нього на утримання знаходиться мати, ОСОБА_5 , похилого віку. Також зазначив, що у позивача у власності також є майно: одна двокімнатна квартира, одна однокімнатна квартира, а також малосімейка у сімейному гуртожитку, які вона може здавати та виручені кошти витрачати на утримання дітей, оскільки обов`язки щодо утриманні дітей у них рівні. Щодо роботи, не маючи заробітку, вважає, що позивач також може знайти іншу роботу.

Наголошував на тому, що він не ухиляється від сплати аліментів, проте розмір аліментів у 2500 гривень на кожну дитину, він сплачувати не зможе. Крім того, у разі наявності у нього матеріальної можливості передати дітям гроші або подарунки, він не може цього зробити, оскільки ОСОБА_1 не відповідає на дзвінки та перешкоджає його спілкуванню з дітьми.

Просить суд відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню з огляду на їх обґрунтованість.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 21 листопада 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2017 року було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 21 листопада 2012 року, виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 1132), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 06 серпня 2014 року, виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 663).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 червня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 11 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 11 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до роз`яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до медичних довідок від 12 жовтня 2018 року, виданих Центром первинної медико-санітарної допомоги № 5, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на «Д» обліку з діагнозом: респіраторний алергоз, логоневроз, нейрогенна дисфункція січового міхура, рекомендовано оздоровлення в літній та зимній період; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на «Д» обліку з діагнозом: рецедивуюче захворювання верхніх дихальних шляхів, рекомендовано оздоровлення в санаторіях пульмонологічного профілю.

Як вбачається з довідки № 822 від 19 лютого 2019 року, виданої Централізованою бухгалтерією Департаменту освіти міської ради, вартість батьківської плати за перебування дитини, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дошкільному навчальному закладі № 119 м. Маріуполя станом на січень-травень 2017 року складала 6,26 гривень в день, а станом на січень 2019 року становить 19,00 гривень, відповідно вартість батьківської плати за перебування дитини, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на січень-травень 2017 року складала 5,42 гривень в день, а станом на січень 2019 року становить 19,00 гривень

Згідно довідки, виданої ОСББ «Морський», квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу. В квартирі проживають: ОСОБА_1 разом з дітьми, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно довідки про доходи та податки від 22 березня 2019 року, виданої ПрАТ «Азовзагальмаш», ОСОБА_1 працює на ПрАТ «Азовзагальмаш» з 2011 року, загальний розмір заробітної плати за січень-грудень 2018 року складає 48816, 80 гривень, з яких: утриманий податок 8 628,452 гривень,утримання 13757,83 гривень, не видана зарплата 35058,97 гривень.

Як вбачється з виписки з медичної карт стаціонарного хворого № 8242/1053, ОСОБА_1 лікувалась у стаціонарі неврологічного відділення МЛ № 4 з 04 вересня по 06 вересня 2019 року, діагноз: вегето-судинна дистонія по змішаному типу з астеноневротичним синдромом. Виписана з відділення під спостереження сімейного лікаря.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", розглядаючи і вирішуючи цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, суди відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК повинні роз`яснювати особам, які беруть у ній участь, їх права та обов`язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України.

Суд приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 на ті обставини, що він сплачує аліменти на утримання неповнолітніх доньок за рішенням суду у розмірі 1000,00 гривень щомісяця, має незначну заборгованість з виплати аліментів, яку планує погасити найближчим часом.

Водночас відповідач ОСОБА_2 не заперечує того факту, що він з дітьми не спілкується та додаткових витрат на їх утримання та виховання не несе.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з довідки Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області від 11 серпня 2017 року, ОСОБА_2 має у власності земельну ділянку загальною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства та 1,2 га в оренді для ведення городництва.

В своїй заяві від 24 червня 2019 року, яка надійшла на адресу суду 26 червня 2019 року, відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що на даний час він перебуває за межами України, не працює, належною йому земельною ділянкою не користується та не має доходу.

Проте, зазначена заява була направлена від імені відповідача ОСОБА_2 до суду поштою з адреси його реєстрації: АДРЕСА_2 .

За змістом вищезазначених норм Сімейного права, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів.

Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Оскільки неповнолітні діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проживають разом з матір`ю, знаходяться на її утриманні, а ОСОБА_2 , є їхнім батьком, то на нього покладено однаковий з матір`ю дітей обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, тому суд приходить до переконання про наявність правових підстав для збільшення розміру аліментів та стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2500 гривень на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

При цьому суд виходить з інтересів неповнолітніх дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення, їхнього віку та розвитку.

Саме таку правову позицію 25 вересня 2019 року висловив Верховний Суд у справі № 755/14148/18.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 на ті обставини, що він не має можливості виплачувати аліменти на утримання неповнолітніх доньок по 2500 гривень на кожну, оскільки відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на наявність у нього на утриманні непрацездатної матері-пенсіонера, ОСОБА_5 , оскільки суд вважає, що наявність непрацездатних батьків (пенсіонерів) не є підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Відповідачем не надано доказів того, що його мати потребує матеріальної допомоги. Сам по собі факт надання відповідачем матері матеріальної допомоги, без наявності доказів щодо потреби останньої у такій допомозі, свідчить тільки про належне і добровільне виконування відповідачем свого обов`язку щодо поліпшення умов життя матері.

Водночас, відомостей щодо знаходження на утриманні у відповідача інших осіб, або неповнолітніх дітей, суду не надано.

Таким чином суд приходить до переконання про задоволення вимог позивача ОСОБА_1 та збільшення розміру аліментів, що стягувалися з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з розміру 1000,00 гривень щомісяця на 2500 гривень на кожну дитину, оскільки вважає, що аліменти саме в такому розмірі є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітніх дітей.

При розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів суд враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився матеріальний стан позивача, вона є офіційно працевлаштованою, проте має заборгованість по виплаті заробітної плати, погіршився стан здоров`я як позивача, так і неповнолітніх дітей, які перебувають на «Д» обліку та потребують постійного оздоровлення та лікування, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу при оформлені позову до суду, суд встановив наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція Верховного Суду, викладена у справі № 826/1216/16).

Позивачем при подачі позову зазначено, що ним понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 700 гривень, при цьому на підтвердження надано лише довідку від 07.03.2019 року, однак договору про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), акту виконаних робіт суду надано не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги на правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження понесених нею витрат.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на підставі п. 3 ч.6 ст.141ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 768,40 гривень.

Керуючись статтями 180, 181, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», 12, 13, 128, 131, 133,141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір стягуваних аліментів, визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 червня 2017 року, яким з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000 гривень на кожну дитину, починаючи з 11 січня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з дня набрання рішенням законної сили.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області № 265/132/17 від 27 червня 2017 року, яким з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000 гривень на кожну дитину, починаючи з 11 січня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття -відкликати.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , на користь держави, витрати з оплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог щодо відшкодування судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 23 вересня 2019 року.

Суддя С.С. Гноєвой