Справа № 216/6446/18
провадження №2/216/1337/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - Бутенко М.В.

за участю секретаря судового засідання - Крейси О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представник третьої особи -Калініченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконком Центрально-Міської районної у місті Кривий Ріг ради, орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Виконком Центрально-Міської районної у місті Кривий Ріг ради, орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини її доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є бабусею малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю дитини є відповідач ОСОБА_2 , вона є матір`ю - одиначкою. Відповідач зовсім не спілкується з малолітньою дитиною і не виховує її, тобто ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по вихованню дитини, не приймає ніякої участі у житті дитини, не турбується про неї та не проявляє батьківського піклування. Малолітня дитини ОСОБА_4 , фактично проживає з хрещеними батьками дитини: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , яким відповідач залишила дитину для виховання і піклування про неї. Доля дитини взагалі не цікавить відповідача. Їй байдуже з ким дитина проживає, ким утримується і виховується її малолітня дитина. Малолітня ОСОБА_4 повністю знаходиться на її (позивача) і хрещених батьків утриманні, які і займаються її вихованням. Проживання дитини з відповідачем, яка фактично добровільно відмовилася від виховання дитини, неможливе і може негативно вплинути на здоров`я і розвиток дитини. Відповідач ніякої участі, як мати в утриманні дитини не приймає. Спільне проживання дитини з відповідачем може зашкодити дитині. Позбавлення батьківських прав відповідача і стягнення з неї аліментів на утримання дитини необхідно для підтвердження статусу дитини, позбавленого батьківського піклування. А тому просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконує батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , дитина не сприймає її як матір.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд в їх задоволенні відмовити.

У судовому засіданні представник позивача - Органу опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної в місті ради позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що дитина фактично позбавлена батьківської опіки. На даний час ОСОБА_4 перебуває на утриманні своїх хрещених батьків та бабусі. Відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її станом здоров`я, матеріальної допомоги не надає.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 27 вересня 2017 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Батько дитини - ОСОБА_2 (а.с. 21).

Згідно рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2007 року ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 24).

Згідно нотаріальної заяви ОСОБА_2 від 05 лютого 2018 року, вона зазначила, що не може утримувати, виховувати свою малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Надає свій дозвіл та не заперечує щодо утримання, виховання, піклування, за необхідності медичного обслуговування громадянам України - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 і добровільно передала свідоцтво про народження дитини (а.с. 29).

Згідно висновку виконкому Центрально-Міської районної в місті ради щодо можливості позбавлення батьківських прав від 15 березня 2019 року, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька у свідоцтві про народження записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. 05 лютого 2018 відповідачка залишила малолітню дитину, ОСОБА_4 на виховання і утримання ОСОБА_12 та ОСОБА_6 ОСОБА_2 самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а саме: не бачиться і не спілкується з нею, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не виявляє бажання забрати доньку та її виховувати, тому вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_2 вона знає, вона є біологічною матір`ю ОСОБА_4 . ОСОБА_2 приходила в кафе, де працює її (свідка) мати ОСОБА_14 , потім вона довгий час не відвідувала кафе, а коли повернулася, то в неї була маленька дитина. Її мати знайшла телефон матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 та повідомила, що ОСОБА_2 народила дитину. Та попросила дитинку на деякий час забрати до себе. Вона годувала дитину дитячою сумішшю "Малиш". Дитина перебувала у них десь до кінця вересня. Коли прилетіла ОСОБА_3 вона забрала дитину і поїхала до Кривого Рогу. Вони кожного дня дзвонили, допомагали дитині. Потім їх запросили бути хрещеними батьками ОСОБА_4 , на що вона з чоловіком погодилися. На початку січня ОСОБА_2 приїхала до них в Київ разом з дитиною. ОСОБА_4 була дуже легко вдягнута, підгузків в неї не було. Вони залишили дитину у себе, а ОСОБА_2 поїхала в гості до своєї знайомої, її не було два тижні. Вона з`явилася у нотаріуса та написала заяву, якою віддавала нам з чоловіком дитину на виховання. Без цієї розписки вона не мала змоги звернутися у лікарню. ОСОБА_2 власноруч віддала їй свідоцтво про народження дитини у нотаріуса. Періодично ОСОБА_2 з`являється, робить фотографії з дитиною. З того часу дитина мешкає у них. На невеликий час ОСОБА_3 забирає ОСОБА_4 до себе в Кривий Ріг, але їй важко з дитиною поратися. Питання повернення дитини ОСОБА_2 ніколи не ставила.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з ОСОБА_20 . Познайомилася з нею, ще до того, як вона завагітніла ОСОБА_4. Вона (свідок) працювала в кафе, ОСОБА_2 кожен день приходила до цього закладу. Коли ОСОБА_2 народила, в кафе вона приходила разом з донькою. ОСОБА_2 казала, що місяця півтора поживе в притулку доки не повернеться її мати з Італії. Дитина спала в кафе, потім ОСОБА_2 пішла жити до подруги. Через деякий час вона знайшла номер телефону матері ОСОБА_21 , та повідомила, що ОСОБА_22 народила дитину. Її мати ОСОБА_3 попросила доглянути за дитиною поки вона не повернеться з Італії. Вони домовилися, що ОСОБА_23 вона пристроїть посудомийкою, а дитина поживе у них. Повернувшись з Італії ОСОБА_3 забрала дитину до Кривого Рогу. Вони дзвонили одна одній, спілкувалися. Згодом вона їм запропонувала похрестити ОСОБА_4, на що її донька з чоловіком погодилися. Вони дитину утримували матеріально, купували їжу, підгузки. Коли ОСОБА_22 приїхала в гості до них у Київ, вона залишила дитину і пішла до своєї подружки. Її не було два тижні. Коли ОСОБА_2 з`явилася, сказала, що загуляла та просила привезти їй дитину. Вони привезли ОСОБА_4 їй, вона написала розписку у нотаріуса, якою віддала ОСОБА_4 на виховання її доньці та чоловікові. Деякий час вона з`являлася, казала, що влаштувалася на роботу. На новій роботі розказувала, що її дитина знаходиться разом з бабою та дідусем. Весь цей час ОСОБА_4 живе у них. ОСОБА_2 періодично дзвонила, але дитину не забирала. Вважає, що дитину їй повертати не можна, оскільки ОСОБА_4 не сприймає її як матір, вона для неї чужа людина.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що відповідачку ОСОБА_24 знає з 2017 року, з нею познайомила його теща, яка працює у кафе. Свєта народила дитину в м. Києві, дитині не було де жити, бабуся дитини ОСОБА_3 попросила забрати дитину до себе, поки вона не повернеться з Італії. Коли вона повернулася, забрала дитину та поїхала до Кривого Рогу. Коли на новорічні свята ОСОБА_2 з дитиною приїхала к ним в гості, вона залишила дитину та зникла на два тижні. Дитиною опікувалися він, дружина та теща за власний кошт. ОСОБА_2 коштів на утримання дитини не давала, одноразово щось приносила їй. ОСОБА_3 при можливості допомагала утримувати дитину. ОСОБА_2 у нотаріуса добровільно дала заяву, якою віддала йому та його дружині дитину для виховання.

Свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 дали аналогічні пояснення.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України).

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. № 2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно п. 16 Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, беручи до уваги, що відповідачка не виявляє щодо доньки батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вихованням доньки не займається, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, не турбується про належний стан її здоров`я, матеріальну допомогу на утримання не надає, суд приходить до висновку, що у відповідності з п. 2, ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є достатньо підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому суд повністю задовольняє позов та стягує з відповідачки аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, 164, 165, 180, 181, 182 Сімейний Кодекс України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконком Центрально-Міської районної у місті Кривий Ріг ради, орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , уродженку м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , згідно ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 16 листопада 2018 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 сплачений нею судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Роз`яснити сторонам по справі ст. 192 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15.10.2019 року о 15-00 год.

відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженка м. Красноярськ Росія, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради в особі Служби у справах дітей, адреса знаходження: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27.

Головуючий суддя: Бутенко М.В.