АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/273/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 304090100 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Храпка В.Д., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2018 року (повний текст рішення складено 07 грудня 2018 року) у складі судді Смоляра О.А. у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства (ПАТ) «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «ОТП «Факторинг Україна», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та визнання договору іпотеки припиненим з підстав виконання основного зобов'язання, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, у якому вказав, що 29.08.2007 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № МL-F00/207/2007 на суму 42 042,00 швейцарських франків. 09.08.2011 року сторони кредитного договору домовились про зміну валют кредитування на гривню, розмір кредиту став складати 340 302 грн. 33 коп.

Зобов'язання за договором кредиту забезпечено договором іпотеки № РСL-FОО /207/2007 від 29 серпня 2007 року, предметом якого є жилий будинок № 9 з прибудовою, що знаходиться за адресою: Черкаський район, село Леськи вулиця Гоголя загальною площею 94,9 кв. м, жилою площею 60,9 кв. м, який належав на момент підписання договору позивачу на праві власності.

29 жовтня 2009 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» було укладено також договір іпотеки РСL-FОО/207/2007/а, предметом якого була земельна ділянка площею 0,25 га, що знаходиться за адресою Черкаська область, Черкаський район, село Леськи, вулиця Гоголя, 9 та будь-яке майно, що знаходиться чи буде збудовано на цій земельній ділянці.

09 серпня 2011 року було укладено додаткові договори про внесення змін та доповнень до іпотечних договорів.

Свої договірні зобов'язання (основна сума боргу та проценти за кредитом) позивач виконав повністю, сплативши заборгованість за кредитним договором від 29.08.2007 в повному обсязі, що підтверджується довідкою банку за номером FОО-5-5/394 від 23 вересня 2016 року про проведення повного розрахунку за кредитним договором від 29.08.2007 року.

08 лютого 2017 року з державного реєстру іпотек позивач дізнався, що його майно, а саме: жилий будинок та земельна ділянка, перебувають в іпотечній заставі. При цьому іпотекодержателем є не ТОВ «ОТП Банк», а ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Підставою для обтяження в реєстрі зазначено договір про відступлення права вимоги від 27.04.2012 року, про який позивачу взагалі не відомо. Іпотека приватним нотаріусом зареєстрована не за місцезнаходженням сторін договору про відступлення прав вимоги і не за місцем знаходження нерухомого майна.

Таким чином, ПАТ «ОТП Банк», визнаючи, що позичальник розрахувався з кредитором повністю, без належних правових підстав передав неіснуюче право вимоги до третьої особи ПАТ «ОТП Банк».

У зв'язку з відсутністю заборгованості по кредитному договору ОСОБА_5 просив визнати припиненими договори іпотеки від 29.08.2007 року та від 29.10.2009 року з підстав виконання основного зобов'язання іпотекодателем.

Крім того, вважаючи договір про відступлення права вимоги неправомірним, з урахуванням доповнених позовних вимог, просив визнати недійсним укладений 27.04.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 27.08.2007 року.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

При цьому, суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів про повне виконання боржником основного зобов'язання за кредитним договором, яке забезпечено іпотекою.

ОСОБА_5 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, вважаючи його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги повторюють викладені у позові твердження. Крім того, апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги докази на підтвердження виконання основного зобов'язання, а саме: довідку ПАТ «ОТП Банк» від 23.09.2016 року про проведення повного розрахунку по кредитному договору, а також копії квитанції ПАТ «ОТП Банк» в кількості 101 штуки про сплату позивачем коштів на погашення кредиту на загальну суму в розмірі 508 074 грн. 17 коп.

Апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи встановлено, що 29.08.2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний Договір № МL-F00/207/2007 на суму 42 042,00 Швейцарських франків (а.с. 11-14).

09.08.2011 року між сторонами у справі до цього договору було укладено додатковий договір № 4, яким змінено валюту кредиту з швейцарського франку на гривню, розмір кредиту складав 340 302 грн. 33коп.

29 серпня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору, було укладено договір іпотеки № РСL-FОО /207/2007, предметом якого став жилий будинок № 9 з прибудовою, що знаходиться за адресою Черкаський район, село Леськи, вулиця Гоголя загальною площею 94,9 кв. м, жилою площею 60,9 кв. м, який належить позивачу на праві власності (а.с. 15-17).

09 серпня 2011 року було укладено Додатковий Договір №1 до Договору іпотеки № РСL-FОО/207/2007 за яким було внесені зміни та доповнення до окремих статей договору.

29 жовтня 2009 року між ОСОБА_5 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Договір іпотеки РСL-FОО/207/2007/а, предметом якого була земельна ділянка площею 0,25 га, що знаходиться за адресою Черкаська область, Черкаський район, село Леськи, вулиця Гоголя, 9 та будь-яке майно, що знаходиться чи буде збудовано на цій земельній ділянці (а.с. 18-20).

09 серпня 2011 року було укладено Додатковий Договір №1 до Договору іпотеки № РСL-FОО/207/2007/а за яким було внесені зміни та доповнення до окремих статей договору.

Як вбачається з договору відступлення права вимоги від 27.04.2012 року ТОВ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв право вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до даного договору, що забезпечені іпотекою/заставою за договорами забезпечення. В додатку №1 до даного договору вказано кредитний договір № МL-F00/207/2007 від 29.08.2007 року (а.с. 43-45, 54).

Відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10.11.2014 року, яке набрало законної сили 08.06.2015 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5 задоволено в повному обсязі, та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 538 045 грн. 23 коп. та судові витрати (а.с. 41).

За приписами ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року N 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 цього ж Закону України).

Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 17 Закону України "Про іпотеку").

Відповідне регулювання наведено також у ст. 593 ЦК України.

Крім того, ч. 1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Дослідивши усі наявні докази по справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів належним чином факт повного розрахунку з кредитором, у даному випадку, на підставі договору відступлення права вимоги, - з ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Посилання позивача на довідку ПАТ «ОТП Банк» від 23.09.2016 року (а.с. 10) про те, що ОСОБА_5 у відповідності до строків, встановлених у кредитному договорі, сплатив заборгованість по кредитному договору №МL-F00/207/2007 від 29.08.2007 року в повному обсязі, є безпідставним.

Відповідно до довідки ПАТ «ОТП Банк» від 17.03.2017 року банк повідомив, що довідка від 23.09.2016 року видана ОСОБА_5 помилково, так як кредит №МL-F00/207/2007 від 29.08.2007 року станом на 23.09.2016 року не був погашений та 27.04.2012 року був проданий до компанії ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в зв'язку з невиконанням позичальником кредитних зобов'язань. ПАТ «ОТП Банк» просить довідку від 23.09.2016 року вважати помилковою (а.с. 42).

Враховуючи, що з часу укладання вказаного вище договору відступлення права вимоги кредитором позивача став ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а також повторну довідку самого банку від 17.03.2017 року, суд апеляційної інстанції не бере до уваги як доказ довідку банку від 23.09.2016 року про повну сплату кредитних коштів позичальником.

Колегією суддів також досліджено квитанції, надані позивачем, щодо внесення коштів на рахунки ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 111-162).

З аналізу вказаних квитанції вбачається, що дійсно ОСОБА_5 сплачував кошти в рахунок погашення кредиту ПАТ «ОТП Банк», але знав про те, що кредитором у зобов'язанні являється ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Крім того, ці докази не можна вважати достатніми для підтвердження повного погашення кредиту. Відповідачами факт повної сплати кредиту заперечується.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач не довів факт повного виконання основного зобов'язання, за кредитним договором, про що правильно вказав у своєму рішенні суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для визнання припиненим договору іпотеки відсутні.

Що стосується вимоги позивача про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором від 27.08.2007 року, укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «ОТП Банк», то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Прийшовши до висновку про безпідставність вимог позивача в частині визнання договорів іпотеки припиненими, суд апеляційної інстанції не вбачає інших підстав, передбачених ст. 203, 215 ЦК України, для визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги. Сам ОСОБА_5І у позові таких причин не вказав.

Інші доводи апеляційної скарги несуттєві і не впливають на законність ухваленого районним судом рішення.

Отже колегія суддів вважає, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і достатніх підстав для його скасування чи зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Судді