КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 752/22558/17 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Плахотнюк К.Г.

18 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Андрієнко А.М.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_3 про зупинення провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та просила:

витребувати у громадянина ОСОБА_2 нежиле приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 277,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000;

скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_2 на вказане нежиле приміщення.

У грудні 2018 року ОСОБА_3 подала до суду клопотання, в якому просила зупинити провадження у даній справі до моменту набрання законної сили рішенням в цивільній справі №752/21411/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова С.М. про визнання договору нікчемним та недійсним, що перебуває у провадженні цього ж суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року заяву задоволено. Зупинено провадження у справі №752/22558/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О.Я. про витребування майна до вирішення справи №752/21411/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова С.М. про визнання договору нікчемним та недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3840/2019
Посилається на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд не вказав у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої, у чому полягає взаємозв'язок предметів розгляду цих справ та зупинив провадження у справі всупереч принципу ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи.

За правилом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв'язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов щодо витребування майна - нежилого приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_1 не може бути вирішений до вирішення спору заявленого щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним та нікчемним предметом якого є зазначене нежитлове приміщення.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та просила:

витребувати у громадянина ОСОБА_2 нежиле приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 277,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000;

скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_2 на вказане нежиле приміщення (т. 1, а. с. 2-7). Справа розглядалася значний проміжок часу.

У грудні 2018 року ОСОБА_3 подала до суду клопотання, в якому просила зупинити провадження у даній справі до моменту набрання законної сили рішенням в цивільній справі №752/21411/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова С.М. про визнання договору нікчемним та недійсним, що перебуває у провадженні цього ж суду (т. 2, а. с. 56-59).

Зазначила, що дану справу неможливо розглядати до набрання законної сили рішенням у справі №752/21411/17, оскільки останнім вирішується питання про недійсність правочину, на виконання якого передане спірне майно. Зупинення провадження є необхідним, щоб уникнути оцінювання двома судами одних і тих самих документальних доказів.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Пунктом 33 Постанови Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, законодавець надав можливість суду зупиняти провадження по справі, зокрема, у разі неможливості розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи і така неможливість розгляду конкретної справи повинна бути досліджена та обґрунтована судом який приймає таке рішення.

Крім того, відповідно до Постанови Верховного Суду України від 01.02.2017 у справі 6-1957цс16 зазначено, що визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суди зобов'язано при вирішенні питання щодо зупинення провадження по справі перевіряти і той факт, що така процесуальна дія не вплине на розумність тривалості судового розгляду конкретної справи.

Матеріали справи свідчать, що предметом даного спору є витребувати у громадянина ОСОБА_2 нежиле приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 277,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000 та скасування державної реєстрації за ОСОБА_2 на вказане нежиле приміщення.

У справі №752/21411/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова С.М., вирішується питання визнання договору купівлі-продажу від 19.06.2001 укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 щодо вищевказаного нежилого приміщення нікчемним та недійсним.

Разом з тим, судом першої інстанції не встановлено обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору в справі про витребування вищевказаного майна виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право сторін на розумні строки розгляду справи.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що вищезгадана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

А.М.Андрієнко