ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа №636/1525/19

Провадження № 22-ц/818/4576/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коваля Анатолія Павловича до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення сім`ї постійним житлом, за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 липня 2019 року (головуючий суддя першої інстанції Дьоміна О.П.),-

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати за ним право на виключення з числа службових Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_1 для забезпечення його сім`ї постійним житлом та зобов`язати відповідача подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є військовослужбовцем та разом з сім`єю: дружиною ОСОБА_2 , дочками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживають та зареєстровані в службовій квартирі АДРЕСА_1 .

Мотивуючи позовні вимоги зазначав, що у зазначену 2-х кімнатну квартиру він разом з сім`єю вселився на підставі службового ордера №015357 від 23.09.2013 року, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби. На цей час позивач перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 , яка входить до складу сил ООС на території Донецької та Луганської областей, разом з дружиною є учасниками бойових дій.

У позові вказував про те, що на квартирному обліку для отримання постійного житла зазначеним складом сім`ї перебуває з 01.08.2002 року, має календарну вислугу на військовій службі 20 повних календарних років.

Зважаючи на те, що службовий статус наданої йому 2-х кімнатної квартири значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством прав на набуття права на отримання постійного житла шляхом зняття статусу «службове» з вказаної квартири, він звернувся до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 з відповідним проханням.

Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.03.2019 року надано згоду для зняття статусу «службове» з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №607 від 01.04.2019 року надано згоду, згідно наказу Міноборони України від 31.07.2018 року №380, для зняття статусу «службове» з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначає, що на звернення з цього приводу до КЕВ м. Харкова отримав відмову, яка мотивована тим, що відсутні підстави для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службових, оскільки, вислуга проходження військової служби позивачем становить менше 25 років. Тобто, на даний час КЕВ м. Харкова не визнає права ОСОБА_1 на виключення займаного житла з числа службових.

Позивач вважає, що дана відмова КЕВ м. Харкова не узгоджується з чинним законодавством, а саме п.п. 3, 11 22 «Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 року №1081, п. 10 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» та п. 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP», затвердженого постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 року № 37, тому звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23 липня 2019 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_3 , жилою площею 36,20 кв.м.

Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_3 , жилою площею 36,20 кв.м.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, зокрема позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу 20 років 3 місяці 19 діб, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, та є учасником бойових дій, перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 01.08.2002 року за №147 та першочерговій (УБД(АТО)) з 25.12.2015 року за №114, але постійного житла не отримав.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції КЕВ м. Харкова звернулося з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та судом не взято до уваги доводи відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно Порядку перебування на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби та порядок забезпечення їх житлом для постійного проживання визначений ЗУ «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081 та ЖК УРСР, обов`язковою передумово для отримання житла будь - яким з чотирьох способів передбачених законодавством - є настання черги на отримання житла.

Мотивуючи апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги довідку від 10.05.2019 № 3335, відповідно до якої позивач перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 01.08.2002 року за № 147, та першочерговій (УБД (АТО)) з 25.12.2015 року за № 114.

Вказує про те, що у разі подачі КЕВ м. Харків клопотання до Чугуївської міської ради про виключення квартири з числа службового житла, без дотримання черговості, будуть порушені всі перелічені норми зазначеного Закону, Порядку та інструкції, до того ж буде порушене переважне право на житло інших військовослужбовців, які знаходяться в першочерговій черзі перед позивачем та проходять військову службу, й відповідно порушені такі основні принципи права як принцип рівності (який виходить з того, що всі, хто знаходиться в однаковому становищі мають рівні права, свободи та обов`язки, і є рівними перед судом та законом, але права, свободи та обов`язки є різними, коли право враховує розумні й об`єктивні відмінності між особами здійснює диференціацію, або створює тимчасові сприятливі умови для певної категорії осіб, з метою компенсації наявної фактичної нерівності) та справедливості.

В апеляційній скарзі посилається на те, що чинним законодавством не визначено правових норм, які зобов`язують підприємства, організації, яким належить службовий фонд, змінювати статус квартири у разі наявності у працівника відповідного трудового стажу. Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством .

Крім того звертає увагу суду на те, що подання клопотання про виключення житла з числа службового не є обов`язком КЕВ м. Харків, а є правом, яке установа може реалізувати якщо відпала потреба в його використанні як службового.

До апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки наданої військовою частиною НОМЕР_2 від 10.08.2018 року за №18 ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України, має військову вислугу більше 20 років та є учасником бойових дій (а.с.18,20).

З ордеру на житлове приміщення №015357 вбачається, що 23.09.2013 року Виконавчий комітет Чугуївської міської ради Харківської області видав його ОСОБА_1 , яким позивачу разом з його родиною з 4-х осіб надано право на заняття приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі рішення №371 від 17.09.2013 (а.с.14).

З довідки, що міститься в матеріалах справи вбачається, що з 23.10.2013 ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за вказаною адресою (а.с.10).

Згідно копії Витягу з протоколу №3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2019 розглянуто питання щодо надання згоди на зняття статусу «службове» з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_1 разом з родиною 4 особи, та рішенням житлової комісії надано згоду на зняття статусу «службове» з вказаної квартири (а.с.21).

Відповідно до Довідки №3335 від 10.05.2019 року, виданої КЕВ м. Харкова, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 01.08.2002 за №147 та першочерговій (УБД(АТО)) з 25.12.2015 за №114 (а.с.46).

Згідно Витягу з наказу №607 командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2019 «Про зарахування на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов та інших питань щодо квартирного обліку військовослужбовців», надано згоду, згідно наказу Міноборони України від 31.07.2018 №380, для зняття статусу «службове» з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_1 разом з родиною яка складається з чотирьох осіб (а.с.22).

З відповіді на заяву ОСОБА_1 щодо виключення житлового приміщення з числа службового 28 березня 2019 року листом №2118 КЕВ м. Харкова повідомлено про те, що виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком, оскільки позивач має вислугу проходження військової служби менше 25 років, підстави для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службових відсутні (а.с.23).

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

На органи державної влади поширюється спеціально-дозвільний тип правового регулювання - заборонено все, що прямо не дозволено законом, тобто відповідачу дозволено лише те, що прямо передбачено законом.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст. 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від З серпня 2006 року, а саме п. 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше:

1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого;

2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового;

3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб;

4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Таким чином, позивач має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що Квартирно-експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом.

Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу.

Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 30 листопада 2011 року № 737, регламентовано процедуру виключення житла з числа службового.

Зокрема пунктом 3.5 визначено, що для виключення квартири з числа службових військовослужбовець чи особа, звільнена у запас (відставку), подає начальнику КЕВ (КЕЧ) району рапорт (заяву), підписаний (підписану) всіма повнолітніми членами сім`ї.

Обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.

Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих».

Отже, позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, зокрема, на цей час позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу 20 років 3 місяці 19 діб, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, та є учасником бойових дій, перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 01.08.2002 року за №147 та першочерговій (УБД(АТО)) з 25.12.2015 року за №114, але постійного житла до цього часу не отримав.

Крім того, питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, а не Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова.

Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не подаючи відповідне клопотання, квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи відповідача про недотримання правил черговості на отримання житла у разі звернення із клопотанням про виключення квартири із числа службових не спростовують висновків суду, оскільки клопотання про виключення квартири з числа службових лише створить правові умови для реалізації позивачем його права на житло.

"Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями" передбачає виключення квартири з числа службових за умови перебування військовослужбовців і осіб звільнених у запас або відставку на квартирному обліку в ЗСУ і відповідність займаного житла нормам законодавства, а не згідно настання черги на отримання житла.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, який є законним та обґрунтованим та не вбачає наявності підстав для відмови у задоволенні позову. Доказів, які б спростували висновок суду першої інстанції матеріали справи не містять.

Доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. Задовольняючи заявлені у позові вимоги позивача, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі надавши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки правові підстави для відмови у задоволенні позову судовою колегією не встановлені.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 липня 2019року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови
складено 21 жовтня 2019 року