Справа № 195/277/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

18.03.2019 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та про визнання права на додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, яка померла 01 травня 2017 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 лютого 2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_3, яка померла 01 травня 2017 року.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, листом за вих. № 140/01-16 від 13.02.2019 року, відмовила йому в прийнятті заяви про прийняття спадщини, так як ним, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, пропущений встановлений 6-місячний строк для прийняття спадщини, та в нього відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно - Державний акт на право приватної власності на землю.

На його звернення Відділ Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області надав належним чином завірену ксерокопію Державного акта на право приватно власності на землю серії ІІІ-ДП № 029664, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 являлася власником земельної ділянки площею 5,480 га, яка розташована на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що ОСОБА_3 являлася власником зазначеної земельної ділянки, а після її смерті він має право на отримання спадщини за заповітом навіть при тих обставинах, що відсутній оригінал правовстановлюючого Державного акта на зазначену земельну ділянку і місцезнаходження його йому не відоме.

Про смерть ОСОБА_3 йому стало відомо тільки на початку лютого 2019 року від ОСОБА_5, працюючій бухгалтером ТОВ «Славутич», якій невідома особа повідомила про смерть ОСОБА_3 Позивач вважає, що повідомлено про смерть саме ОСОБА_5 як представнику ТОВ «Славутич» родичами чи знайомими померлої, так як земельна ділянка, зазначена в заповіті, знаходиться в користуванні в ТОВ «Славутич» на праві оренди.

Відповідно ним, як спадкоємцем за заповітом, тільки 05.02.2019 року отримано повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Позивач вважає обставину того, що про смерть ОСОБА_3 йому стало відомо тільки на початку лютого 2019 року поважною обєктивною причиною пропуску ним строку для прийняття спадщини, незалежною від його волі та його волевиявлення.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, при цьому подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але подано до суду також заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, при цьому зазначено, що проти даного позову не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.

Зі свідоцтва про смерть серії серії І-КИ за № 849315, виданого Томаківським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 дійсно померла 01 травня 2017 року /актовий запис № 280/.

Із заповіту посвідченого приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу 24.10.2013 року та зареєстрованим в реєстрі за № 801, суд вбачає, що ОСОБА_3: «земельну ділянку яка розташована на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, площею 5,480 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідаю ОСОБА_1, 1964 р.н.».

З письмового повідомлення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за вих. № 140/01-16 від 13.02.2019 року, суд вбачає, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як ним, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, пропущений встановлений 6-місячний строк для прийняття спадщини і в нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку.

Крім того, з повідомлення приватного нотаріуса Томаківської районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 11.03.2019 р. № 302/01-16, та з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 55403020 від 11.03.2019 р. наданого на запит суду, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Відповідно до вимог глави 10 пункту 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5: «…видача свідоцтв про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві…». Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, так як відсутній правовстановлюючий документ, а саме у нього відсутній оригінал Державного акту на зазначену земельну ділянку належну ОСОБА_3

Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що ОСОБА_3 являлася власником зазначеної земельної ділянки, а після її смерті позивач має право на отримання спадщини за заповітом навіть при тих обставинах, що відсутній оригінал правовстановлюючого Державного акта на зазначену земельну ділянку і місцезнаходження його йому не відоме.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України позивач вважається таким, що не прийняв спадщину, що відповідно до положень Глави 67 ЦК України позбавляє останнього в здійсненні його права на спадкування.

Позивачем, як спадкоємцем за заповітом, тільки 05.02.2019 року отримано повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_3

Зазначені обставини підтверджуються датою видачі повторного свідоцтва про смерть - 07.11.2018 року, розясненням № 1148/02-14 від 23.11.2018 року приватного нотаріуса.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно правової позиції Верхового Суду України, у справі № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, в мотивувальній частині зазначено наступне.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Також, відповідно до зазначених вимог законодавства, з часу відкриття спадщини не вчинено посадовими особами органу місцевого самоврядування та нотаріусом дій для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснювалося виклику його як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, не роз'яснено право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

В пункті 2 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 01.03.2013 року зазначено: «… згідно розяснення, які містяться у абз. 3 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, в разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини, законом визначено право реалізації права на спадкування шляхом надання судом спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість земельної ділянки станом на 19.02.2019 року складає 82 000,00 гривень.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання права власності на земельну ділянку за позивачем не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України після смерті спадкодавця, якому на праві приватної власності належала земельна ділянка, до позивача у справі, як спадкоємця за заповітом, переходить право на отримання у спадщину вказаного спадкового майна.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача не претендує на спадщину після смерті ОСОБА_3, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1233, 1247, 1251, 1268, 1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (прож. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до ОСОБА_2 сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області в особі виконавчого комітету (с.Топила, вул. Правобережна, 49 Томаківського району Дніпропетровської області) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, яка померла 01 травня 2017 року.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом, після смерті ОСОБА_3, право власності в порядку спадкування, на земельну ділянку (пай 359), площею 5,480 га, яка розташована на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватно власності на землю серії ІІІ-ДП № 029664.

Сплачений по справі ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1588,40 грн. залишити в дохід держави звільнивши від відшкодування таких витрат ОСОБА_2 сільську раду Томаківського району Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_7