Справа № 310/5692/19
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кошевої О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ледовської А.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що йому належить на праві власності житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначив, що відповідач є його братом, який є громадянином Російської Федерації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має посвідку на постійне місце проживання для іноземців та осіб без громадянства серії НОМЕР_1 та з серпня 2011 року не проживає у вищевказаному будинку, але зареєстрований там і до теперішнього часу. Позивач вказав, що відповідач повідомив його, що в найближчі роки не має можливості приїхати в Україну. Для вирішення питання про зняття його з обліку, надіслав нотаріально посвідчену довіреність на його ім`я для зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 З. 29.08.2018 року позивач звернувся в Центр надання адміністративних послуг для зняття з реєстрації місця проживання відповідача, надав необхідні копії документів та вніс плату за надання такої адміністративної послуги, але в зв`язку з тим, що відповідач не надав оригінал документу, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, у прийнятті його заяви як представника в Центрі надання адміністративних послуг йому усно було відмовлено.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги, викладені в позовній заяві ,позов просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, визнав вимоги, викладені в позовній заяві в повному обсязі.

Суд дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке.

Згідно договору дарування від 28.12.2011 р. посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Романченко В.В. та витягу про державну реєстрацію прав, ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1220 від 23.01.2019 року відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що з 2011 року відповідач не проживає в житловому будинку АДРЕСА_3 , особисті речі та будь -яке інше майно відповідача в даному будинку відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач з 2011 року, тобто більше року в будинку без поважних причин не проживає.

Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві.

За таких обставин, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком, належним ОСОБА_1 .

Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших

поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя О. А. Кошева