Справа № 417/8359/19
Провадження № 2/417/245/19
РІШЕННЯ

Іменем україни

"16" жовтня 2019 р. с.Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Рукас О.В.

при секретарі Брюховецькій О.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно виконавчого листа Марківського районного суду по справі №2-127, виданого 28.02.2005 року з нього стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25% всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 17.02.2005 року і до досягнення дитиною повноліття.

13 квітня 2005 року відділом державної виконавчої служби Марківського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження №655722, щодо стягнення з нього аліментів.

З 2012 року позивач сильно хворіє, переніс інсульт, який призвів до того, що він став фізично обмеженою людиною, йому була призначена 2 група інвалідності, та відповідно у зв`язку з непрацездатною групою інвалідності - пенсія по інвалідності. На даний час перебуває на обліку в Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує мінімальну пенсію по інвалідності.

На підставі постанови державного виконавця Марківського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області з його мінімальної пенсії утримується 50% його єдиного доходу в рахунок аліментів. У зв`язку зі змінами положень Сімейного кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», які передбачають мінімальний гарантований розмір аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суми утримання навіть в розмірі 50% пенсії недостатньо для погашення щомісячних платежів, тому в нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яка зростає щоразу, як змінюється прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.

Згідно довідки Марківського ОУПФУ Луганської області від 03.01.2019 року у грудні 2018 року після всіх утримань, він отримав пенсію в розмірі 748,50 грн., але на ці кошти, що залишились у нього після утримань прожити неможливо. Оскільки із-за хвороби він не в змозі самостійно себе обслуговувати, він мешкає із матір`ю ОСОБА_4 , яка теж є пенсіонеркою за віком та отримує мінімальну пенсію. Залишку їх пенсій катастрофічно не вистачає на проживання, оскільки потрібно щомісячно сплачувати комунальні платежі, купувати продукти харчування та ліки, які йому необхідні після перенесеного інсульту.

На підставі викладеного, прохає суд змінити розмір аліментів що з нього стягуються на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та прохав суд задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на те, що він є інвалідом 2 групи, працювати він не може, тому отримує мінімальну пенсію по інвалідності. Нараховується йому пенсія приблизно 2000 грн. щомісячно, однак після усіх стягнень він отримує біля 1000 грн. Зазначив, що у зв`язку з поганим станом здоров`я після перенесеного інсульту та встановлення другої групи інвалідності, йому необхідно постійно купувати ліки, які дорого коштують. Інших джерел прибутку, окрім пенсії по інвалідності він немає, тому він не в змозі сплачувати аліменти в розмірі 25% всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прохав суд визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення його донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що згідно виконавчого листа Марківського районного суду по справі №2-127 від 28.02.2005 року вона отримує аліменти на доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 25% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить на теперішній час 748,50 грн. 03.07.2018 року Верховною радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилання захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28.08.2018 року, відповідно внесені зміни до Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з цими змінами з вересня 2018 року вона отримує аліменти в розмірі 25%, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 583,50 грн. у жовтні та листопаді 2018 року -726,00 грн., з грудня 2018 року по лютий 2019 року - 748,50 грн., з березня по квітень 2019 року - 1351,04 грн. (748,50 грн. + заборгованість 602,54 грн., в зв`язку з одноразовою доплатою до пенсії в березні та квітні 2019 року), в травні та червні 2019 року -748,50 грн. На даний час виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка на червень 2019 року складає 1530,72 грн. Відповідач не бажає приймати участь у вихованні доньки, тому вона заперечує щодо зміні розміру аліментів на утримання їх доньки (а.с.33-34).

В судовому засіданні відповідач також пояснила, що позивач ОСОБА_1 не має бажання та не бере участі у спілкуванні, вихованні доньки ОСОБА_5 , яка проживає разом з нею. Він не цікавиться її життям, станом здоров`я, дозвіллям. Якщо б позивач спілкувався з донькою, вона не заперечувала б проти цього позову. Вона працює на посаді головного спеціаліста Марківського відділу з питань призначення перерахунку та виплати пенсій Марківського ОУПФУ Луганської області Марківське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області, та її заробітна плата складає приблизно 10000 грн. на місяць.

На підставі викладеного, відповідач прохала суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В судовому засіданні судом було встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 18 травня 2005 року було розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого управлінням юстиції Луганської області від 18.05.2005 року, актовий запис №19 (а.с. 54).

Відповідно копії Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану 09.09.2003 року, актовий запис №49, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком записаний ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 (а.с.53).

Згідно Постанови відділу державної виконавчої служби Марківського районного управління юстиції ВП №655722 від 13.04.2005 року, відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-127 виданого 28.02.2005 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт Марківка Луганської області аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання дружини в розмірі 33% усіх доходів, починаючи з 17.02.2005 року по 26.08.2006 року, а з 27.08.2006 року до повноліття доньки в розмірі 25%, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину (а.с.6).

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зміни та зменшення розміру аліментів позивач у позові, та в судовому засіданні посилався на те, що після винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, він ніде не працює, оскільки втратив працездатність, є інвалідом 2 групи, іншого заробітку у нього не має, потребує додаткових коштів на лікування та придбання ліків.

Відповідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом 2 групи загального захворювання. Призначено пенсію по інвалідності 2 грп. Загальне захворювання. Термін дії 31.10.2020 р. Дата видачі 11.12.2018 року (а.с.5).

Позивачем надано Довідку з Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 1853 від 28.03.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Марківське об`єднане управління ПФУ та отримує пенсію по інвалідності: з січня по червень 2018 року - 882,84 грн. щомісячно, липень 2018 року - 857,14 грн., серпень 2018 року - 848,80 грн., вересень 2018 року - 851,30 грн., з жовтня по листопад 2018 року - 726,00 грн. щомісячно, грудень 2018 року -748,50 грн.(а.с.7).

Крім того, позивач в позовній заяві та в судовому засіданні зазначає, що він потребує додаткових коштів на придбання ліків, але суду не надав жодного доказу на підтвердження цих тверджень (витяг з амбулаторної картки хворого, епікризи, рецепти на придбання ліків, чеки на їх придбання, тощо).

В свою чергу, відповідач в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює, та отримує стабільну заробітну платню в розмірі біля 10000 грн. на місяць.

Приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини справи, враховуючи те, що у позивача на теперішній час дійсно змінився матеріальний стан, а також те, що позивач не працює, є інвалідом 2 групи загального захворювання, отримує щомісячну мінімальну пенсію по інвалідності, а відповідач на даний є працездатною, отримує стабільну заробітну плату, середній розмір якої становить біля 10000 грн., виходячи з принципу розумності та справедливості, з метою забезпечення інтересів дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, та вважає за можливе змінити розмір аліментів, що стягуються з 25% всіх видів доходу позивача на стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи частково позов, суд зауважує, що сторони не позбавлені права на повторне звернення до суду з аналогічним позовом, якщо зміняться обставини визначені ст. 192 Сімейного кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.2-5,12,76-81, 258-259,263-265 ЦПК України, ст.ст.141, 182, 183, 184, 192 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25% усіх доходів, але не менше одного неопадаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину на тверду грошову суму у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень щомісячно, починаючи від дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини.

Відкликати без подальшого виконання виконавчий лист у справі №2-127 виданого 28.02.2005 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Марківка Луганської області аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання дружини в розмірі 33% усіх доходів, починаючи з 17.02.2005 року по 26.08.2006 року, а з 27.08.2006 року до повноліття доньки в розмірі 25%, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину.

Допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні 16 жовтня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено 22 жовтня 2019 року.

Суддя: О.В.Рукас