Справа № 490/5659/13-ц
Провадження № 22ц/812/1740/19 Головуючий у 1-ї інстанції Мамаєва О.В.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Біляєвої В.М.,

за участю: представника відповідача - Толпекіна А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - АТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Мамаєвої О.В. в залі судових засідань в місті Миколаєві о 15 годині 00 хвилині із складанням його повного тексту, по справі

за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк»

до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2

про звернення стягнення на іпотечне майно,

В С Т А Н О В И Л А:

31 травня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та 15 квітня 2014 року з заявою про збільшення позовних вимог, в яких просив про звернення стягнення в рахунок погашення 857 387,87 доларів США, що еквівалентно 10 623 035 грн. 71 коп. заборгованості по кредитній угоді №64МФ/2007 від 16 липня 2007 року та укладеним на її виконання договорам про видачу траншу, на предмет іпотеки у вигляді нежитлової будівлі площею 612, 5кв.м. по АДРЕСА_1 , що належить позичальнику ОСОБА_3 , шляхом укладення банком від імені іпотекодателя договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем із наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу цього майна.

В обґрунтування позову посилався на те, що позичальник ОСОБА_1 за кредитною угодою №64МФ/2007, укладеною з банком 16 липня 2007 року отримав кредит у вигляді трьох окремих траншів за трьома окремими договорами у межах загальної кредитної суми в розмірі 1 000 000 доларів США під 13 процентів річних з кінцевим терміном їх повернення 11 липня 2017 року.

Між тим, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 15 квітня 2014 року виникла заборгованість, яку позивач хоче стягнути за рахунок продажу ним предмету іпотеки - нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач через своїх представників подав декілька письмових заперечень, в яких вважав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню через нікчемність кредитного та іпотечного договорів, у зв`язку із їх підписанням з боку позивача неповноважними особами, та порушення строків позовної давності при пред`явленні до нього цих вимог, а також повним виконанням ним як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2019 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

При ухваленні рішення суд виходив з того, що у відповідача, дійсно, наявна заборгованість, в рахунок погашення якої позивач має право на звернення стягнення на іпотечне майно. Однак, у зв`язку із тим, що на час постановлення судового рішення правовстановлюючий документ на право власності іпотекодателя втратив чинність, підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, який у наступний час має статус самочинно побудованого майна - не має.

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», через свого представника просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким його вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне дослідження обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Банк стверджує, що відсутність визначеного правового режиму предмету іпотеки у відповідності до статті 17 Закону України «Про іпотеку» не є підставою для її припинення, оскільки сам предмет іпотеки не знищений і не втрачений, а відомості щодо належності нерухомого майна та його обтяження присутні у відповідних державних реєстрах.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого спочатку стало ПАТ КБ «Приватбанк», а потім АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитну угоду № 64МФ/2007 та доповнення про внесення змін до угоди від 31 січня 2008 року про надання позичальнику кредитних коштів у вигляді окремих траншів у межах загальної суми 500 000 доларів США, ліміт якої згодом було підвищено до 1 000 000,00 доларів США, із строком повернення окремо для кожного траншу, але не пізніше 13 липня 2017 року. (т.1 а.с.10-12, 201).

Тому, на виконання основної угоди та її доповнення, між сторонами 17 липня 2007 року, 19 вересня 2007 року та 4 лютого 2008 року укладено договори про видачу траншів №№ 1-64МФ/2007, 2-64МФ/2007 та 3-64МФ/2007 на суми відповідно: 350 000,00 доларів США, 150 000,00 доларів США і 250 000,00 доларів США зі сплатою за користування ними 13 % річних та строком їх повернення до 10 липня 2017 року згідно підписаних графіків щодо сплати щомісячних платежів (т.1 а.с.199-204, т.2 а.с.28-42).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитною угодою, укладено договір поруки, договір застави та іпотеки, в тому числі 1 лютого 2008 року сторонами укладено договір іпотеки нежитлового приміщення у вигляді закусочної літ. Б-3 загальною площею 612кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності позичальнику ОСОБА_3 Договір посвідчено нотаріально і відомості за ним внесені до відповідних реєстрів (т.1 а.с.13-16, 18-19).

Разом з тим, починаючи з вересня 2009 року позичальник ОСОБА_1 перестав своєчасно виконувати умови кредитної угоди та договорів про видачу траншів, так як щомісячні платежі сплачував з порушенням строку, визначеного у графіках, що підписані сторонами. А з липня 2012 року взагалі перестав здійснювати погашення отриманих кредитних коштів, внаслідок чого станом на 15 квітня 2014 року у нього утворилася заборгованість, нарахована банком в загальному розмірі 857 387 доларів США 87 центів, яка складає 10 623 035 грн. 71 коп. за курсом НБУ на цю дату (в тому числі: 639 345,70 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 179 197,45 доларів США - заборгованість за відсотками, 38 221, 82 доларів США пеня)(т.1 а.с.3-5, 107-185, т.2 а.с.16-27, 64-88).

Наявність заборгованості позичальника при розгляді справи підтверджена наданим висновком додаткової судово-економічної експертизи, що проведена у межах іншої цивільної справи №489/8689/14-ц за позовом банка про стягнення заборгованості, та подана до суду першої інстанції в якості письмового доказу по цій цивільній справі. З копії висновку вбачається, що сума кредитної заборгованості є більшою, ніж пред`явлена банком в якості стягнення, яке він просить звернути на предмет іпотеки, та розрахована за більшій період прострочки, і станом на 25 вересня 2014 року складає 929 412,7 доларів США, що еквівалентно 12 036 417 грн. 93 коп. за курсом НБУ на час проведення експертизи (т. 4 а.с.8-37).

Отже, у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

За такого, банком на адресу позичальника, якій є і іпотекодавцем, - 12 лютого 2013 року направлена вимога про дострокове погашення повної суми кредитної заборгованості в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, яку, у випадку її невиконання, банк має намір задовольнити за рахунок предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу. Дані про особисте отримання відповідачем вимоги банку у матеріалах справи відсутні (т.1 а.с.7-9).

У подальшому, не отримавши від позичальника погашення кредиту, банк як кредитор та іпотекодержатель пред`явив 31 травня 2013 року позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є фактичним пред`явленням ним претензії.

В той же час, вважаючи, що кредитором пропущено строк на звернення до суду із такою вимогою, яка стосується порушення строків сплати чергових платежів, представником відповідача подано заяву про застосування позовної давності до пред`явленого АТ КБ «ПриватБанк» позову.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1, 5 статті 261 ЦК України).

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від цього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права (постанова Верховного Суду України від 27 травня 2014 року у справі №3-23гс14).

За матеріалами справи судом встановлено, що до липня 2012 року позичальник сплачував щомісячні платежі, але з порушенням строків їх внесення від одного до чотирьох місяців, а з липня 2012 року взагалі перестав здійснювати погашення кредиту.

Відтак, звернувшись з позовом 31 травня 2013 року позивач не пропустив строк позовної давності, так як подав його у визначених законом межах, з урахуванням того, що позичальник вносивши черговий платіж, переривав строк позовної давності, перебіг якої починався для такого платежу заново.

Крім цього, представник іпотекодавця і позичальника, а також третьої особи як поручителя обґрунтовував необхідність відмови у зверненні стягнення недійсністю кредитної угоди та договору іпотеки.

Між тим, рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 серпня 2014 року в частині задоволення таких вимог відмовлено, та воно в цій частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 6 листопада 2014 року (т.2 а.с.113-115, 162-164, 266-268).

Ці обставини судом першої інстанції правильно покладені в основу прийнятого рішення та обґрунтовано не взяті до уваги інші твердження представника відповідача щодо порушення банком порядку видачі готівки за кредитної угодою та договорами траншу, оскільки позичальником їх умови виконувалися, своєчасно не оспорювалися, а кошти, отримані за цими правочинами, ним поверталися у вигляді щомісячних платежів, визначених за додатками-графіками.

Враховуючи наведені обставини, судом зроблено вірний висновок, що банком доведена наявність у нього як кредитора права на звернення стягнення у межах заборгованості, що виникла у позичальника, на предмет забезпечення його зобов`язання.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову у зв`язку з трансформацією, на думку суду, предмета іпотеки в об`єкт, якій вилучено із цивільного обороту, без врахування умов договору іпотеки та вимог, заявлених у позові іпотекодержателем, місцевий суд зробив передчасний висновок щодо неможливості звернення стягнення у спосіб укладення банком договору купівлі-продажу такого предмета від імені іпотекодателя, з огляду на наступне.

Так, частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Згідно частини третьої статті 36 Закону України «Про іпотеку» право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону є способом задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного 29 травня 2019 року у постанові з розгляду справи № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112 цс19, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 цього Закону, є неналежним способом захисту.

За матеріалами цивільної справи договір іпотеки укладений між позивачем та відповідачем (т.1 а.с.15) містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до вимог статті 36 Закону України «Про іпотеку».

За змістом пункту 29 даного договору звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на підставі договору купівлі-продажу у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця, в тому числі Іпотекодавець уповноважує Іпотекодержателя в бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням предмету іпотеки представляти інтереси Іпотекодавця по всім правам Іпотекодавця в БТІ за місцезнаходженням предмету іпотеки відносно нерухомого майна вказаного в цьому договорі, подавати та одержувати від його імені документи (в тому числі подавати заяви та одержувати «Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно» для продажу нерухомого майна вказаного у договорі), підписувати усі інші документи та мати інші права. ( т. 1. а.с.13-16).

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення банком договору купівлі-продажу з мотивів не існування нерухомого майна, що є об`єктом договору іпотеки, суд зробив передчасний висновок з вирішення спору, що виник між сторонами, та з порушенням норм матеріального права, так як розглянув позовні вимоги за неналежним способом захисту порушеного права банка.

Відтак, у відповідності до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з порушенням норм матеріального права слід скасувати та ухвалити нове про залишення позовних вимог без задоволення у зв`язку з обранням банком неналежного способу захисту порушеного права, який не підлягає судовому захисту.

На підставі положень статті 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат не має.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2019 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом укладення договору купівлі-продажу - залишити без задоволення у зв`язку з обранням неналежного способу захисту.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дати складення повного тексту судового рішення.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова