Справа №639/6510/18
Провадження №2/639/516/19
11 березня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря - Кузнецової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
У звязку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.12.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Призначено судове засідання.
В судове засідання учасники справи не зявились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 27.07.2018 року між ОСОБА_5 «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_3 укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00157401. Відповідно до умов даного договору страховик зобовязався відшкодувати збитки, що могли настати у звязку із пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 9-18).
Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 17.09.2018 притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн. З мотивувальної частини зазначеної постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 20.08.2018 року о 16 год. 00 хв. в смт Пісочин по вул. Надії біля будинку № 15, Харківського району Харківської області, керуючи автомобілем НОМЕР_3, при русі заднім ходом, не впевнившись в безпеці свого маневру, та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненому визнав у повному обсязі (а.с. 6).
Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, ті обставини, що в результаті незаконних дій ОСОБА_2 сталася ДТП, під час якої пошкоджено автомобіль НОМЕР_4, доказуванню не підлягають, оскільки встановлені постановою суду, яка набрала законної сили.
20.08.2018 року власник автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_3 повідомила позивача ОСОБА_5 «Страхова група «ТАС» про настання страхового випадку (а.с. 7-8).
Відповідно до п. 14.4 Договору у разі, якщо на дату складання страхового акту є частини страхової премії за цим Договором, що неоплачені (незалежно від того, чи дата оплати минула чи ні) (щодо відповідного ЗТЗ), розмір страхового відшкодування в першу чергу направляється в рахунок сплати несплачених частин страхової премії.
Згідно статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах Фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
ОСОБА_2 направлено лист з вимогою про сплату позивачу суми відшкодування у порядку регресу як залишку завданої майнової шкоди (а.с. 36-37). Однак, відповідачем в добровільному порядку зазначена сума наразі не сплачена.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Частиною 1 статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі № 6-305 цс15).
Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у п. 2 постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» звертає увагу судів на те, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
У вчиненні ДТП є вина саме відповідача ОСОБА_2, що підтверджується постановою суду у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 6).
Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством.
За змістом підпункту «а» п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно підпункту «в» п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем у порядку та в межах, визначених законом та договором, здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування шкоди, заподіяної власнику автомобіля ТOYOTA LAND CRUISER 200, державний номер НОМЕР_2, а ДТП сталася з вини відповідача, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та законними, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.
Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення N 8242 від 23.10.2018 у сумі 1762,00 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1-18, 76-82, 95, 141, 228, 229, 235, 244, 245, 259, 263-268, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 29, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» виплачене страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 79 163 (сімдесят девять тисяч сто шістдесят три) гривні 94 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», юридична адреса: 03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 65, р/р 265061819 в АТ «ОСОБА_6 Аваль», МФО 380805, , адреса Харківської регіональної дирекції: 61002, м. Харків, вул. Куликівська, буд. 2;

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ММ №866560, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 04.04.2001 року, ІПН:НОМЕР_5, зареєстрований за адресою: 61039, АДРЕСА_1.

Повне рішення складено 20.03.2019 року.

Суддя Н.В. Баркова