Справа № 456/634/19
Провадження № 2/456/754/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2019 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур Уляна Тарасівна, Кут ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визнати недійсним договір купівлі продажу будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 від 03.08.2015, який посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. та зареєстрований у реєстрі за № 2221.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 Він як син померлого є спадкоємцем першої черги за законом. Однак у січні 2019 він дізнався, що за життя, а саме 03.08.2015 його батько уклав договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки з ОСОБА_2 (покупцем), згідно умов якого зобов`язався передати покупцю житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку 0,0901 га у межах згідно з планом, яка надана для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № :05:012:0007, за тією ж адресою. Продаж цей вчинено за 10 000 грн., який продавець отримав від покупця до підписання цього договору. Вищевказаний договір купівлі продажу у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 на його прохання та за його дорученням прочитано вголос та підписано ОСОБА_5 , а також посвідчено державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. по місцю проживання ОСОБА_4 о 16.50 год. за адресою АДРЕСА_2 .

Вказав, що його батько ОСОБА_4 дійсно мав вади зору і внаслідок цього не міг прочитати документ, однак він був писемний та міг самостійно підписати договір купівлі продажу, так як вільно володів руками. Окрім цього у порушення п.6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України оскаржуваний договір купівлі продажу нотаріусом вголос не було прочитано. Його батько не уповноважував ОСОБА_5 діяти від його імені, не надав останньому довіреності на право вчиняти такі дії, а тому договір підписаний особою від імені продавця за відсутності повноважень на вчинення таких дій, є недійсним. Також вказаний договір вчинено на вкрай невигідних умовах для покупця за 10 000 грн., в той час як згідно оцінки проведеної ФОП ОСОБА_6 17.07.2015 вартість будинку становить 292 318 грн., а вартість земельної ділянки проведеного КП «Львівське бюро експертів оцінювачів» становить 314 359 грн.

Окрім цього, його батько не отримував кошти від продажу майна за оскаржуваним договором, оскільки він як спадкоємець першої черги успадкував після смерті майно, яке належало його батьку на момент смерті та вказані кошти до такого спадкового майна не увійшли. Також при посвідчені вказаного договору нотаріусом не було з`ясовано, чи була встановлена опіка над його батьком, та чи міг він взагалі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами вважає, що волевиявлення ОСОБА_4 на вчинення оскаржуваного правочину не було вільним, що стверджується відсутністю його підпису на договорі, а тому такий договір є недійсним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити в повному обсязі. Додатково вказав, що в 2014 р. він на пів року їздив в Америку, протягом 2015 2016 років перебував на заробітках у Польщі та Німеччині. У кінці 2016 року повернувся додому та проживав за однією адресою з батьком ОСОБА_4 , а саме батько проживав у будинку, а він у літній кухні. Батько помер у 2017р. Його похованням займалась сім`я Кутів, оскільки вони не допускали його до батька, з приводу чого він неодноразово звертався з заявами у поліцію та у прокуратуру. В будинку по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 проживали квартиронаймачі, батько отримував орендну плату, а тому потреби продавати будинок у нього не було.

Представник позивача адвокат Дмитрович Н.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Додатково вказала, що підставою визнання договору купівлі продажу будинку та земельної ділянки недійсним є порушення порядку вчинення нотаріальних дій під час посвідчення вказаного договору. Тому на підставі ст. 207 та 215 ЦК України, такий договір повинен бути визнаний недійсним.

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, однак у попередніх судових засіданнях позовні вимоги заперечила та просила у задоволені таких відмовити. В обґрунтування своїх заперечень покликалась на те, що вона була знайома з померлим ОСОБА_4 , останній товаришував з батьками її чоловіка. Саме від них вона дізналась, що ОСОБА_8 має намір продати будинок за адресою АДРЕСА_1 . Під час огляду вказаного будинку у 2015р. було виявлено, що такий знаходиться у занедбаному стані, а тому продавцем було визначено ціну продажу об`єкта - 10 000 грн.. Посвідчення договору купівлі продажу відбувалось безпосередньо в будинку, оскільки на це була воля продавця. При підписанні договору були присутні вона, нотаріус Костур У.Т., Гевало В.І. та ОСОБА_5 Нотаріус приїхала, все перевірила, роз`яснила умови договору та уточнила ціну продажу. В присутності нотаріуса вона передала гроші особисто в руки ОСОБА_4 , після чого нотаріус забрала документи та поїхала. Через годину нотаріус повернулась з договором, зачитала його вголос, всі погодились з умовами договору і ОСОБА_4 доручив підписати ОСОБА_9 вказаний договір. Також вказала, що після купівлі будинку її сім`я продала квартиру, та здійснили повну перебудову придбаного майна.

Представник відповідача адвокат Бабій Б.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, так як нормами ЦК України право продажу речі належить її власникові. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Будинок був придбаний його довірителькою ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу, який був оформлений відповідно до вимог чинного законодавства та зареєстрований державному реєстрі правочинів. Вважає, що позивач ОСОБА_1 не навів правових підстав щодо визнання недійсним договору купівлі продажу, а його твердження, що його батько не отримав кошти від продажу майна є неправдивими та надуманими. Крім цього стверджує, що відповідач пропустив строк звернення до суду, оскільки про наявність оскаржуваного ним договору купівлі продажу йому було відомо ще у 2015р., так як позивач неодноразово звертався з заявами у правоохоронні органи з даного приводу.

Третя особа державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. незважаючи на неодноразові виклики та належне повідомлення про час та місце слухання справи в судові засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву згідно якої просила проводити розгляд справи без її участі на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні позов заперечив. Пояснив, що знав померлого ОСОБА_4 з 1998р.. Вони перебували у дуже дружніх стосунках. З червня 2013р. він практично перейшов проживати до ОСОБА_4 , так як останній за станом здоров`я потребував постійного стороннього догляду. Син ОСОБА_10 , батьком не цікавився, не надавав йому жодної допомоги, незважаючи на те, що ОСОБА_8 такої допомоги потребував. У кінці 2014р. ОСОБА_4 висловив бажання продати будинок по АДРЕСА_1 , який був у занедбаному стані. Продажем

вказаного будинку займалась його дружина, яка на прохання ОСОБА_8 домовилась з нотаріусом.

Будинок було продано ОСОБА_2 .. ОСОБА_4 сам визначив ціну продажу будинку - 10 000 грн, які були йому передані в присутності нотаріуса. Також вказав, що оскільки ОСОБА_4 не міг самостійно підписати договір, а тому у присутності всіх учасників договору, доручив це зробити йому, на що нотаріус не заперечила. Нотаріус приїжджала два рази, спочатку щоб узгодити всі умови договору, а наступного разу безпосередньо з договором для його підписання. Позивач на час підписання договору купілі продажу перебував за кордоном, а коли приїжджав то постійно погрожував батьку, в зв`язку з чим ОСОБА_8 боявся сина та коли той приходив, просив не залишати їх на одинці.

Аналогічні покази ОСОБА_5 надав у судовому засіданні будучи допитаним в якості свідка.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи, заслухавши думку сторін та їх представників, суд приходить до висновку що у задоволені позову слід відмовити повністю виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Так у судовому засіданні встановлено, що 03.08.2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу будинку та земельної ділянки, згідно якого продавець ОСОБА_4 зобов`язується передати у власність покупцю шляхом укладення договору купівліпродажу житловий будинок разом з належними до нього господарськими будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,0901 га. у межах згідно з планом, яка надана для будівництва та обслуговування

будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № :05:012:0007 і знаходиться

на території АДРЕСА_1 , а покупець зобов`язується прийняти такий і сплатити за нього обумовлено грошову суму./а.с.11/

Згідно п.2.1 та п. 2.2. даного Договору продаж вчинено за 10 000 грн., які продавець отримав від покупця до підписання цього договору. Продавець своїм підписом під цим договором стверджує проведення зі сторони покупця розрахунку за придбаний по цьому договору об`єкт та відсутність до неї претензій фінансового характеру.

Також, у відповідності до п. 4.1 Договору вимоги законодавства щодо змісту, значення та правових наслідків правочину нотаріусом сторонам роз`яснено. Сторони підтвердили, що цей правочин не є фіктивним чи удаваним.

Судом встановлено, що даний Договір був посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. 03.08.2015 та зареєстрований у реєстрі за № 2221. Посвідчення договору відбувалось у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 по місцю його проживання о 16:30 год. за адресою АДРЕСА_2 .

У відповідності до посвідчувального напису нотаріуса до вказаного договору у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 , за його дорученням у його присутності та у присутності нотаріуса текст договору було підписано ОСОБА_5 Особу ОСОБА_5 , який підписав договір встановлено, дієздатність перевірено. Також згідно посвідчувального напису особи сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність ОСОБА_4 відчужуваних житлового будинку та земельної ділянки нотаріусом перевірено.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25.01.2017./а.с.12/ Згідно відповідді головного лікаря Стрийської ЦМЛ від 10.07.2017 наданої на запит адвоката причина смерті ОСОБА_4 наслідки мозкового інсульту не уточненого, церебральний атересклероз. Також, згідно вказаної відповіді вбачаються, що ОСОБА_4 знаходився на диспансерному обліку у терапевта, невролога, окуліста з приводу ішемічної хвороби серця, гіпертонічної хвороби, глаукоми обох очей, відшарування сітківки очей. Оперований з приводу катаракти, глаукоми та відшарування сітківки в 2012 і 2013 р.р./а.с. 15/

У відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2017 посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. ОСОБА_11 Ю ОСОБА_12 , як син померлого ОСОБА_4 , успадкував вклад у сумі 2,56 UAН з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк», грошовий вклад, разом з належними до нього відсотками, нарахуваннями та компенсаційними виплатами, який знаходиться на рахунку № НОМЕР_3 у Львівській обласній дирекції АТ «Райфайзен Банк Аваль, грошовий вклад разом з належними до нього відсотками, нарахуваннями та компенсаційними виплатами, який знаходиться на рахунку «№ НОМЕР_4 у ПАТ «Ідея Банк» /а.с.13/

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.2017 посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. ОСОБА_1 також успадкував після смерті батька грошові вклади, разом з належними до них відсотками, нарахуваннями та компенсаційними виплатами, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_5 у Територіальному відокремленому без балансовому відділені№10013/0192 у м.Стрию Філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» та на рахунку № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 у Територіальному відокремленому без балансовому відділені№10013/0188 у м.Стрию Філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк».

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показав, що працює головою ОСББ. ОСОБА_4 був його добрим знайомим по громадській роботі. Останні роки життя останній хворів, мав вади зору, а тому догляд за ним здійснювала сім`я ОСОБА_14 . Відносини ОСОБА_8 з сином ОСОБА_10 були складні, вони не спілкувались, тому ОСОБА_8 за сина практично не говорив. Стердив той факт, що син ОСОБА_10 на похоронах у батька не був.

Пригадує, що ОСОБА_8 говорив, що в нього є будинок за яким нікому доглядати, такий у занедбаному стані, а тому він має намір його продати. За деякий час ОСОБА_4 повідомив, що продав будинок, однак хто його купив і за яку ціну йому не було відомо.

Даними показами підтверджується факт перебування ОСОБА_4 на утриманні сім`ї ОСОБА_5

та перебування останнього у неприязних стосунках з його сином позивачем по справі ОСОБА_1 .. Окрім цього, у позовній заяві позивач незаперечив, що його батьком ОСОБА_4 було укладено два спадкові договори, а саме від 18.06.2014 та 31.03.2015, які посвідчені державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. та зареєстровані у реєстрі за № 2003 та № 796 укладені з ОСОБА_15 , згідно якого остання зобов`язувалась доглядати його та надавати йому необхідну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Змістом положень ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як на правову підставу для визнання правочину недійсним позивач посилається на ч.2 ст. 207 ЦПК України, а саме на відсутністю підпису його батька ОСОБА_4 у договорі, що у відповідності ч. 3 ст. 203 ЦК України, свідчить про відсутність його вільного волевиявлення на вчинення оскаржуваного правочину. Окрім цього вказує, що при посвідчені вкзаного договору було порушено п. 6 Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки його батько хоч і мав вади зору, однак міг особисто підписати вказаний договір.

Так, згідно із частиною першою ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 655 ЦК України вказано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормами цивільного законодавства встановлено, що істотними умовами договору купівлі - продажу вважаються умови про його предмет і ціну. Доки сторони не дійдуть згоди щодо цих двох умов, договір не може вважатись укладеним, незважаючи на погодження всіх можливих інших умов.

Так у відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Статтею 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину. Зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним..

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо невстановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, п`ятою, шостою ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

У відповідності до п. 1 Глави 3 та 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністрества юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 у редакції від 17.04.2015, чинної на момент посвідчення оспорюваного договору купівлі продажу (надалі Порядок), при вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

Дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених ста. 43 Закону України «Про нотаріат», що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії. У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов`язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та посвідчувальний напис до оспорюваного договору купівлі продажу, суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що нотаріусом не було з`ясовано чи встановлена опіка над його батьком ОСОБА_4 та чи такий взагалі міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними є надуманими, оскільки дієздатність сторін нотаріусом було перевірено, будь яких сумнів щодо дієздатності сторін у нотаріуса не виникло. В той же час позивачем не надано належних доказів того, що його батько ОСОБА_4 визнавався судом недієздатним чи обмежено дієздатним, що могло бути перешкодою для укладенняним договору купівлі продажу.

У відповідності до п 5 Глави 9 Порядку, якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

Пунктом 6 вказаного Порядку встановлено, що якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка.

Згідно п.6 Глави 3 Порядку у разі якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати правочин і заяву або інший документ підписує інша фізична особа, нотаріус встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Тобто в даному конкретному випадку окремої довіреності на здійснення підпису договору від імені особи не вимагається.

У зв`язку з цим, суд критично оцінює твердження позивача про те, що договір купівлі продажу підписано ОСОБА_5 від імені його батька ОСОБА_4 , який не надавав йому таких повноважень, а саме довіреності на вчинення продажу будинку та земельної ділянки, у зв`язку з чим цей договір є недійсним.

Також, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що договір купівлі- продажу не

був прочитаний нотаріусом вголос, що є порушенням п. 6 Порядку, оскільки судом встановлено, що оспорюваний договір було прочитано вголос, зміст документу, права та обов`язки сторін, правові наслідки договору сторонам було роз`яснено, що випливає зі змісту самого договору, а тому зачитування даного договору вголос за дорученням самого продавця ОСОБА_4 іншою особою, а саме ОСОБА_5 у присутності нотаріуса не може бути підставою для визнання такого договору недійсним.

Не беруться судом до уваги посилання позивача й на те, що оспорюваний договір було укладено на вкрай невигідних умовах для продавця за 10 000 грн у той час як згідно оцінки проведеної ФОП ОСОБА_6 17.07.2015 р. вартість будинку становить 292 318 грн., а вартість земельної ділянки проведеного КП «Львівське бюро експертів оцінювачів» становить 314 359 грн., оскільки у відповідності до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Також суд вважає голослівними та такими, що не підтверджені жодними доказами посилання позивача на те, що його батько ОСОБА_4 не отримував кошти від продажу майна за оскаржуваним договором, оскільки він такі не успадкував, а батько у зв`язку з своєю хворобливістю не міг витрати ці кошти чи в інший спосіб розпорядитися ними.

Суд приходить до переконання, що в ході розгляду справи позивачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу, у розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України в обґрунтування заявлених вимог, а саме, що під час підписання оскаржуваного договору купівлі продажу волевиявлення його батька ОСОБА_4 не було вільним, оскільки договір підписаний не ним особисто. Таких доказів не здобуто і в судовому засіданні.

У зв`язку з вищенаведеним, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, системно проаналізувавши норми права, а також враховуючи наведені умови договору купівлі продажу, якими сторони врегулювали між собою порядок переходу права власності на об`єкт купівлі-продажу від продавця до покупця, після нотаріального посвідчення договору, якому передує остаточний розрахунок між ними за предмет договору, встановлення цим договором відповідальності відповідно до законодавства України, роз`яснення сторонам змісту, значення та правових наслідків вказаного правочину, відсутність претензій один до одного під час підписання договору, не представлення належних та допустимих доказів в підтвердження того, що оспорюваний договір був укладений з порушенням вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України, суд приходить до переконання, що не має підстав для визнання договору купівлі-продажу від 03.08.2015 посвідченого державним нотаріусом Костур У.Т., зареєстрованим у реєстрі за № 2221 недійсним.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур Уляна Тарасівна, Кут ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н. М. Янів