Ухвала

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 375/1122/15-ц

провадження № 61-16682св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М. Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (відповідач за об`єднаним позовом) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 (позивач за об`єднаним позовом), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення та позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про внесення змін до кредитного договору, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кривошея Олександра Юрійовича на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 листопада 2016 року у складі судді Нечепоренка Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Мережко М. В., Данілова О. М., Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, який під час розгляду справи доповнило вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення та остаточно просило: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 10 вересня 2008 року № 219/28 (далі - кредитний договір) в сумі 12 552,43 долари США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 27 липня 2015 року еквівалентно 277 076,32 грн та 14 245,42 грн, а всього - 291 321,74 грн; в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором, що становить 291 321,74 грн, з яких: 11 250 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 302,43 доларів США - проценти за користування кредитом; 1 031,95 грн - комісія за розрахункове обслуговування; 13 213,47 грн - неустойка за несвоєчасне погашення кредиту, звернути стягнення на належну на праві приватної власності ОСОБА_3 чотирикімнатну квартиру № 2 з всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 78,8 кв. м, житловою - 47,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 шляхом продажу вказаної квартири ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені на підставі договору-купівлі продажу в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», за ціною встановленою на момент реалізації; виселити усіх мешканців, які зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_2 .

У серпні ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про внесення змін до кредитного договору, та просив внести зміни до кредитного договору в розділ 6-1, який регулює порядок дострокового виконання кредитного зобов`язання позичальником.

Рокитнянський районний суд Київської області рішенням від 22 листопада 2016 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задовольнив частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 10 вересня 2008 року № 219/28 в розмірі 291 321,74 грн звернув стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11 вересня 2008 року на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 78,8 кв. м, житловою - 47,7 кв. м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, встановленою в момент реалізації. В задоволенні решти вимог відмовив. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про внесення змін до кредитного договору відмовив.

Апеляційний суд Київської області ухвалою від 05 квітня 2017 рокурішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 листопада 2016 року залишив без змін.

У квітні 2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кривошей О. Ю. подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2017 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11 квітня 2018 року справу № 375/1122/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

ОСОБА_1 подав до Верховного Суду клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що 07 лютого 2018 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» (далі - ТОВ «ФК «Фінмарк») уклали договір № 18832 про відступлення прав вимог за кредитним договором та всіма забезпечувальними договорами, в том числі і за іпотечним договором від 11 вересня 2008 року. 22 лютого 2018 року ТОВ «ФК «Фінмарк» та ОСОБА_4 уклали договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеним 10 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_2 . На підставі зазначеного, вважає, що у цій справі відсутній предмет спору.

В задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

У пункті 2 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 зроблено висновок, що необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відступлення прав вимог за кредитним договором та укладеними до нього забезпечувальними договорами, не свідчить про відсутність предмета спору. Крім того, предмет спору має бути відсутній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун В. П. Курило