П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Київ

Справа № 357/2526/15-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 13 березня 2019 року

Повний текст постанови складено 15 березня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_3

Сергіївна

відповідач ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ухваленого суддею Кошель Л.М. 22 жовтня 2018 року, повний текст рішення виготовлено 26 жовтня 2018 року в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у справі за позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №357/2526/18-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/2764/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Кошель Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона здійснює підприємницьку діяльність, для чого орендую приміщення під АДРЕСА_2, власником сусіднього приміщення є відповідачка по справі. В ніч з 18 на 19 липня 2017 року з вини відповідачки було залито приміщення, що вона орендує, причиною аварії став прорив труби водопостачання до приміщення відповідачки, комісією ТОВ «Білоцерківвода» складено акт про прорив труби, яка знаходиться на балансі відповідачки. Згідно висновку спеціаліста вартість відновлювального ремонту меблів, що знаходяться в приміщенні магазину та постраждали внаслідок залиття, становить 35917 грн. 00 коп., вартість послуг спеціаліста 2000 грн., крім матеріальної шкоди позивачці спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 10000 грн. Позивачка просила суд стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду в сумі 35917 грн. 00 коп., 10000 грн. моральної шкоди, 2000 грн. вартості висновку спеціаліста та судові витрати по справі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_4 та стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1. на користь ОСОБА_4, РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_3) судові витрати по справі в сумі 7500 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду та додатковим рішенням суду, ФОП ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, неправильно застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність по торгівлі меблями, для чого орендує нежитлове приміщення під АДРЕСА_2 Київської області, що стверджується копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3, договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2017 року. /а.с. 7-9/.

Згідно витягу відомостей про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, за відповідачкою зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, літера «Б», будинку АДРЕСА_2 (а.с. 11-12).

19 липня 2017 року стався прорив водопровідної труби на магазин брендового одягу «Brandway», що знаходиться по АДРЕСА_2. Водопостачання було припинено в 10 год. 30 хв. дані обставини підтверджуються актом обстеження об'єкта від 19.07.2017 року (а.с. 10).

Цей факт не оспорював в судовому засіданні представник відповідачки, яка є власником приміщення магазину брендового одягу «Brandway», що знаходиться по АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 28.11.2015 року, що стверджується також копією витягу відомостей про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11-12).

Як убачається з матеріалів справи, між ТОВ «Білоцерківвода» та відповідачкою ОСОБА_4 укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 16.05.2016 року. Згідно п. 3.2 акту розмежування балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж та точки в якій здійснюється передача послуг від виконавця до споживача, на балансі споживача перебувають лінія розподілу елементів систем водопостачання і споруд на них в точці приєднання до мереж, що стверджується копіями вказаного договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 16.05.2016 року та акту розмежування балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж.

Згідно п.1.6 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року за №190 /далі Правил/ за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудинкові мережі, є відповідальними підприємства та організації, у яких вони перебувають на балансі.

Відповідно до п. 14.1 Правил вуличні, квартальні, дворові, будинкові мережі, споруди і обладнання систем водопостачання та водовідведення обслуговуються та реконструюються тим підприємством, у якого ці об'єкти перебувають на балансі.

Згідно п. 2.2. Правил Істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначаються відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги"

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний, зокрема, своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Виходячи з викладеного, 19 липня 2017 року стався прорив труби діаметром 0,25 мм., яка перебувала на балансі відповідачки ОСОБА_4

Однак, з долученого до позовної заяви акта обстеження об'єкта від 19 липня 2017 року не вбачається, де саме стався прорив водопроводу - в приміщенні чи поза його межами. Формулювання в акті «виявлено прорив трубопроводу на вищевказаний магазин» не дає можливості зробити чіткий висновок про це. Так само в акті не зазначено, чи наявна в приміщенні вода, який її рівень, що пошкоджено. Не відображено в акті й причин, з яких стався прорив трубопроводу, винної особи в цьому. Таким чином, вказаний акт складений з порушенням «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», які затверджені Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року за №76.

Згідно ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо); у відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки особи, яка завдала шкоди. г) вина особи, яка завдала шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці. Під шкодою розуміють зменшення або втрату певного особистого чи майнового блага. Майнова шкода поділяється на реальну шкоду, яка полягає в зменшенні (пошкодженні або знищенні) майна потерпілого, включає в себе витрати, які особа, права якої порушено, зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права у зв'язку з втратою, пошкодженням її майна, та упущеної вигоди доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою правопорушника і шкодою, яку зазнала потерпіла сторона полягає у тому, що шкідливий результат є наслідком саме цієї поведінки; при цьому йдеться не про причину поведінки відповідальної особи, а про причину виникнення шкоди; протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо пов'язана зі збитками. Вина в цивільному праві розглядається як психічне ставлення до своєї протиправної поведінки та її наслідків. У позадоговірних відносинах враховується тільки груба вина потерпілого, а проста (легка) необережність значення не має.

Позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди, повинен довести наявність усіх чотирьох елементів даного правопорушення.

Однак, вимоги позивачки не підтверджені належними та достовірними доказами, а згідно з ч.1 та ч.3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 та ч.6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається з висновку про результати звернення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Білоцерківського відділу поліції від 08.08.2017 року, за яким було опитано громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_7 встановлено, що останні орендують нежитлове приміщення по АДРЕСА_2. 19.07.2017 року вони виявили, що приміщення котрі вони орендують підтоплено водою, чим завдано збитку на суму близько ста тисяч гривен.

Посилання позивача на те, що причинно-наслідковий зв'язок між проривом трубопроводу, власником якого є ОСОБА_4 та затопленням орендованого позивачем приміщення, підтверджується довідкою Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області №8-Х від 06.02.2018 року є безпідставним. Зазначена довідка є неналежним доказом такого зв'язку, оскільки висновки у ній формулюються на підставі все того ж акта обстеження об'єкта від 19.07.2017 року, який, як вже було описано вище, складеного з порушеннями. Доказів огляду працівниками поліції орендованого позивачем приміщення остання не представила, навпаки заявила, що такий огляд не проводився.

Також, допитані в судів першої інстанції в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 стверджували, що 19.07.2017 року, а ні працівниками поліції, а ні працівниками ТОВ «Білоцерківвода» чи будь-яких інших обслуговуючих організацій огляд вказаного приміщення не здійснювався, будь-яких актів з метою фіксування події, спричинення та розміру завданих збитків не складалось.

Відповідно до ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Оскільки «Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» затверджені Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року за №190 не регулюють порядок оформлення актів спричинення шкоди внаслідок залиття, то суд вважає за можливе застосувати в даному випадку аналогію закону, застосувавши «Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за №76.

Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомити заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Не усунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт.

У разі залиття, аварії складається відповідний акт (додаток 4 до Правил), який повинен бути підписаний і затверджений начальником житлово-експлуатаційної організації, відповідна назва акту про залиття, описуєтеся, що трапилось і які наслідки, вказується причина залиття, висновки і рекомендації комісії, акт повинен бути підписаний членами комісії та ознайомлені мешканці квартир, що в даному випадку не було зроблено.

ЗгідноЛиста Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 р. № 12/20-11-1975 при складанні актів, якими фіксується залиття квартир, присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної сторони є обов'язковою. Відмова від підпису акту від потерпілої сторони та винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи підписувати складений акт відмовились).

Отже, факт залиття та спричинення внаслідок залиття збитків має підтверджуватись відповідним актом, складеним у відповідності до вимог «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за №76.

На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивачкою наданий суду звіт про оцінку майна від 02.08.2017 року (т.1 а.с. 15-59).

Згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою КМУ №1440 від 10.09.2003 року (далі по тексту Національний стандарт №1), проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об'єктом оцінки.

Частиною 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Ст. 11 цього ж Закону визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна. Зважаючи на характер об'єкта оцінки, ознайомлення з таким майном не може відбуватися без обстеження майна на дату оцінки та відповідно потребує доступу до нього.

Між тим, встановлено, що належних та допустимих доказів проведення особистого огляду суб'єктом оціночної діяльності об'єкта оцінки матеріали звіту не містять.

Крім того, згідно з приписами п.53 Національного стандарту №1 Залежно від обраних методичних підходів та методів оцінки оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об'єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об'єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об'єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об'єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання).

Згідно з приписами п.54 Національного стандарту №1 Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства.

В порушення зазначених вище вимог законодавства України матеріали в своєму звіті оцінювач зазначає первісну вартість оцінюваного майна, відсоток його пошкодження без посилання на джерела таких даних, правовий статус об'єкта оцінки з посиланням на відповідні джерела.

Оскільки жодних інших доказів в підтвердження позовних вимог позивачкою суду не надано, то суд першої інтсанції вірно вважав, що остання не довела факту залиття орендованого приміщення з вини відповідачки та розміру завданих збитків, оскільки належних доказів цього до матеріалів справи не додано. Зокрема, позивачка не надала комісійного акта, складеного за участю представників обслуговуючої організації, яким би було зафіксовано сам факт затоплення, а також причини затоплення та завдані пошкодження.

Отже, суд першої інстанції вірно вважав, що відсутні докази вини відповідачки у заподіянні збитків позивачці.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна