Справа № 308/5285/18
У Х В А Л А

про розгляд заяви про відвід судді

09 жовтня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Вереш А.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 - Гончаров В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Губкович Ангеліни Євгенівни , третя особа - орган опіки і піклування - служба у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Губкович Ангеліни Євгенівни , третя особа - орган опіки і піклування - служба у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини.

Дана справа перебувала у провадженні суддів Малюк В.М., Тхір О.А.

На стадії розгляду справи представник відповідача - Марамигін П.В. подав на адресу суду заяву про відвід судді з підстав п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, мотивуючи тим, що після подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 20.06.2019 року про повернення зустрічного позову суддя Бенца К. К. не надіслала справу в апеляційний суд, а виділила матеріали, при цьому продовжила розгляд справи; 18.09.2019 року перед початком судового засідання суддя К.К. Бенца в присутності представника позивача - адвоката Гончарова В., представників відповідача - адвокатів Цебрика Л. та Марамигіна П., представника Служби у справах дітей Ужгородської міської ради - Шатрова Віктора, з`ясувавши зміст висновку, який надала вказана Служба, і який не є на користь позивача, почала вимагати у представника цієї Служби надати інший висновок про конкретні дні та години зустрічей позивача зі спільними з відповідачем дітьми, чим виказала до ухвалення рішення суду по суті своє ставлення до позовних вимог позивача, який просить у позові встановити дні зустрічей з дітьми; крім того, суддя Бенца К. К. до засідання настійливо рекомендувала адвокату Цебрику Л. В. подати позов про стягнення аліментів окремо, а не як зустрічний позов у цій справі; далі вже під час судового засідання 18.09.2019 суддя К. К. Бенца почала з`ясовувати повноваження адвоката Цебрика Л. В., який діє на підставі ордеру, на представництво інтересів відповідача, хоча знала, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.08.2019, яка містилася в матеріалах справи, встановлено, що повноваження адвоката Цебрика Л. є належними; водночас суддя Бенца К. К. жодного разу не виказала жодного сумніву щодо повноважень представника позивача, адвоката Гончарова В., хоча його повноваження також ґрунтуються на ордері, як і повноваження представників відповідача; продовжуючи проявляти свою упередженість, після того, як представник відповідача, адвокат Цебрик Л. В. передав судді не засвідчену адвокатом копію договору про надання правової допомоги відповідачу для огляду , не повернула її представнику, а без жодного мотивування всупереч ч. 10 ст. 268 ЦПК України постановила ухвалу про приєднання цієї копії договору до справи. Окрім того, на думку представника суддя Бенца К. К. 18.09.2019 року продовжила уникати вирішення питання прийняття зустрічного позову до розгляду разом з первісним, незаконно, протиправно і безпідставно всупереч процесуальному Закону, який передбачає підстави для оголошення перерви, з надуманої причини оголосила перерву, хоча питання прийняття зустрічного позову вирішується не в судовому засіданні, а без виклику і повідомлення учасників справи; при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі суддя не проводила судове засідання з участю відповідача і не з`ясовувала у відповідача, чи є підстави для відкриття провадження; натомість суддя Бенца К. К., 18.09.2019 року оголосила перерву тому, що представник позивача не знав про постанову Закарпатського апеляційного суду від 12.08.2019; при цьому суд ніяк не мотивував оголошення перерви аж на 07.10.2019 року для ознайомлення представником позивача адвокатом з більш як 18-річним стажем, з постановою апеляційного суду на 3-х аркушах; суддя могла оголосити перерву для цього на 5 хвилин, натомість оголосила перерву на три тижні, уникаючи розгляду справи і прийняття зустрічного позову. Представник відповідача, адвокат Цебрик Л.В. пропонував продовжити розгляд справи цього ж дня, 18.09.2019 року, однак суддя відмовився це зробити. Окрім того, не погодився з процессуальним рішенням cудді Бенца К. К. від 20.06.2019 року у справі № 308/5285/18 про повернення зустрічного позову . 07.10.2019 року суддя не роз`яснила всупереч ст. 220 ЦПК України учасникам справи право заявляти відводи, не з`ясувала, чи бажає відповідач заявити відвід судді, а підстави для відводу у відповідача були і представник відповідача бажав його заявити ; під час тригодинної підготовки ухвали суду від 07.10.2019 в нарадчу кімнату до судді заходила, крім судді, принаймі одна людина, що є порушенням таємниці нарадчої кімнати (ст. 245 ЦПК України) та викликає сумнів в неупередженості та об`єктивностісудді. На його думку викладені обставини викликають сумніви в об`єктивності та упередженості судді, а тому підлягає відводу.

Представник позивача ОСОБА_1 - Гончаров В.В . в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід. Наголосив на тому, що підстав для відводу не має, такий є необгрунтованим та безпідставним.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Підстави для заяви відводу судді передбачені ст. ст. 36,37 ЦПК України.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (п. 5 ст. 36 ЦПК України).

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя відводиться за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Разом з тим слід зазначити, що представник відповідача у своїй заяві як на підставу відводу судді Бенца К.К. у розгляді даної справи посилається на п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Однією із підстав для відводу судді, позивач вказує, що після подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 20.06.2019 р. про повернення зустрічного позову суддя Бенца К.К. не надіслала справу в апеляційний суд, а виділила матеріали. При цьому продовжила розгляд справи.

Так, слід зазначити, що до повноважень судді не входить виділення матеріалів справи та направлення справи до апеляційної інстанції в разі подання апеляційної скарги. Дані дії відносяться до компетенції працівників апарату суду.

Отже, наведена в заяві обставина про відвід судді Бенца К.К. не містить належних та підтверджених даних, яка б свідчила про наявність упередженості судді у розгляді справи.

Що стосується доводів представника відповідача Марамигін П. , про те, що суддя в судовому засіданні 07.10.2019 року не роз`яснила всупереч ст. 220 ЦПК України учасникам справи право заявляти відводи, не з`ясувала, чи бажає відповідач заявити відвід судді, такі спростовуються даними журналу судового засідання від 18.09.2019 року та даними звукозапису судового засідання , з якого вбачається, що в судовому засіданні 18.09.2019 року суддею було роз`яснено учасникам справи право заявляти відводи і представниками відповідача Цебрик Л. та Марамигін П . відводів не заявлено , в подальшому в судовому засіданні було оголошено перерву до 07.10.2019 року. Після закінчення оголошеної перерви 07.10.2019 року провадження у справі продовжено зі стадії, на якій було оголошено перерву, що узгоджується із приписами ч.6 ст.240 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст. 240 ЦПК України якщо в судовому засіданні було оголошено перерву, провадження у справі після іі закінчення продовжується зі стадії, на якій було оголошено перерву, а відтак суд не зобов`язаний був повторно роз`яснювати учасникам справи право відводу .

У зв`язку з чим доводи представника відповідача не заслуговують на увагу.

Також однією з підстав відводу є незгода представника відповідача з процессуальними рішеннями судді Бенца К.К..

Разом з тим слід зазначити, що сторона у разі її незгоди з прийнятими суддею процессуальними рішеннями має процессуальне право , щодо оскарження таких рішень, а відтак дана підстава не може бути розглядом питання про відвід судді.

Також однією з підстав відводу є доводи представника відповідача про те, що суд ніяк не мотивував оголошення перерви аж на 07.10.2019 року. Тривалість перерви визначається суддею з урахуванням навантаженості та кількості справ у провадженні. Слід зазначити, що станом на 04.10.2019 року на розгляд судді Бенца К.К. згідно журналу судових справ і матеріалів переданих на розгляд за 2019 рік , передано 1692 справи.

Що стосується доводів представника відповідача про упередженість судді Бенца К.К. щодо повноважень адвоката Цебрик Л.В. на участь у розгляді даної справи, порушення таємниці нарадчої кімнати та інших доводів ,то такі не підтверджуються доказами, є недоведеними, надуманими та необґрунтованими.

Разом з тим, аналізуючи заяву щодо наявності підстав для відводу судді передбачених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.9 Конституції України, п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, оскільки є обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У контексті ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які розяснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

У розумінні ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обовязковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (ратифікована Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на основні засади і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсто ронність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями субєктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та обєктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо обєктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на обєктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Таким чином, суд піддавши аналізу підстави для відводу у справі № 308/5285/18, з врахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, зважаючи на те, що у сторони провадження виникли сумніви в неупередженості судді вважає, що наявні обєктивні компоненти, які змушують сторону сумніватися в неупередженості суду незалежно від його поведінки, оскільки вони не залежать від волі самого суду (судді), однак обєктивно існують, від так з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, заяву про відвід судді слід задовольнити.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 38-40, 182, 260,261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника відповідача Марамигін П.В. про відвід головуючого судді Бенца К.К. у справі за позовом ОСОБА_1 до Губкович Ангеліни Євгенівни , третя особа - орган опіки і піклування - служба у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини - задовольнити.

Відвести суддю Бенца К.К. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Губкович Ангеліни Євгенівни , третя особа - орган опіки і піклування - служба у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини.

Передати матеріали цивільної справи №308/5285/18 до канцелярії Ужгородського міськрайонного суду для виконання вимог, передбачених ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Дата складання повного тексту ухвали 11.10.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К.Бенца