ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/870/18
Провадження №2/477/64/19
18 березня 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди в порядку регресу,
02 травня 2018 року позивач приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на його користь суму страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 1568,63 грн та судові витрати по справі в сумі 1762,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що постановою Жовтневого районного суду від 02 жовтня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винуватим у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка мала місце 06 липня 2017 року близько 17.00 години в місті Миколаєві на перехресті вул. Пушкінської та вул. Нікольської. Дане ДТП відбулось за участю транспортного засобу - автомобіля марки «ЗІЛ», під керуванням ОСОБА_2, транспортного засобу - автомобіля марки «MAN FE 410А», під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу - автомобіля марки «Schmitz WF18», під керуванням ОСОБА_4. На час ДТП транспортний засіб - автомобіль марки «ЗІЛ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 був застрахований в ПАТ «ПРОСТО-страхування». Потерпілі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звернулись до ПAT «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначене ДТП визнано страховим випадком, про що складено страховий акт, відповідно до якого страхове відшкодування, що належить до виплати, становить 1568,63 грн. Однак, відповідно до постанови суду позивач ОСОБА_2 під час вчинення ДТП керував транспортним засобом у стані наркотичного спяніння, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Позивач у судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати справу за відсутності представника, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач у судове засідання 18 березня 2019 року не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав.
Ухвалою суду від 18 березня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
Вказаною постановою суду також встановлено, що ОСОБА_2 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом - автомобілем марки «ЗІЛ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані наркотичного спяніння.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, обставини, встановлені постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2017 року у справі 477/1359/17 стосовно дій відповідача, який визнаний винуватим, є обовязковими та доказуванню не підлягають.
Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08 червня 2017 року №АК/6796436 на час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб - автомобіль марки «ЗІЛ», державний реєстраційний номер 05-189 НІ, яким керував ОСОБА_2 був застрахований в ПАТ «ПРОСТО-страхування». Договір укладено між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та власником транспортного засобу ОСОБА_6 (а.с.5).
07 липня 2017 року потерпілий ОСОБА_4, який керував транспортним засобом - автомобілем марки «Schmitz WF18», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, звернувся до ПAT «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.6-7).
Власником транспортного засобу - автомобіля марки «MAN FE 410А», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 02 вересня 2016 року є ОСОБА_3 (а.с.11).
Відповідно до Висновку/калькуляції №121878 від 14 липня 2017 року внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_3, зазнав матеріальної шкоди в розмірі 3778,05 грн (а.с.24).
24 жовтня 2017 року до ПAT «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 1568,63 грн звернувся представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 (а.с.26).
Відповідно до страхового акту від 16 листопада 2017 року №121878 зазначена вище дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком з виплатою страхового відшкодування в розмірі 1568,63 грн (а.с.27).
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України, стаття 27 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно підпунктів 38.1.1, 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
24 листопада 2017 року позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» предявив регресну вимогу №04-2877 про відшкодування шкоди (а.с.29).
Відповідно до зазначеної регресної вимоги, відповідачу ОСОБА_2 запропоновано у добровільному порядку повернути затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 1568,63 грн.
Регресна вимога станом на день предявлення позову відповідачем не задоволена, спричинена шкода відповідачем не відшкодована.
Ураховуючи викладені обставини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення в повному обсязі.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, що становить 1762,00 грн.
Керуючись статтями 259, 265, 268, 279 ЦПК України,
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування»:
1568 (одна тисяча п'ятсот шістдесят вісім) грн 68 коп. витрат по виплаті страхового відшкодування;
судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування учасників справи:

позивач приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-Страхування», місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, ідентифікаційний код в ;

відповідач ОСОБА_2, місце проживання: 57243, с.Капустине Вітовського району Миколаївської області, вул. Мирна, 4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5.

Повне рішення складено 22 березня 2019 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО