Провадження № 2/752/3329/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Б.І.П.», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заяво сплачених грошових коштів за договором про пайову участь та компенсацію за самостійне встановлення склопакетів згідно із додатком до договору про пайову участь, -

встановив:

у вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду до відповідача Обслуговуючого кооперативу «Б.І.П.», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заяво сплачених грошових коштів за договором про пайову участь та компенсацію за самостійне встановлення склопакетів згідно із додатком до договору про пайову участь. В обґрунтування позову зазначено, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, у відповідності до договору № 31 від 27.02.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем, а також позивач є асоційованим членом Обслуговуючого кооперативу «Б.І.П». Позивачем було повністю внесено обумовлені договором грошові кошти за вказану квартиру в сумі 460077,95 грн., які є пайовим внеском згідно із умовами укладеного договору. При підписанні акту приймання житла від 28.01.2017 року, було встановлено, що всупереч умов договору було відсутнє скління балконів та лоджій, а також за актом приймання-передачі, загальна площа квартири становить 49,7 кв.м, тоді як, за договором ця площа мала б бути 50,4 кв.м. Крім того, за домовленістю сторін не був змонтований бойлер за проектом, а встановлений інший за рахунок позивача. За приписами договору було передбачено, що в разі коли уточнена площа квартири є меншою за вказану у цьому договорі, відповідач здійснює перерахунок вартості паю з поверненням надмірно сплаченої суми. Крім того, позивач вказує, що порядок формування самого пайового внеску, що базується на рахуванні собівартості квадратного метра загальної площі квартири у відповідності до методики, викладеної в договорі та є багатоскладовою, а тому вартість квадратного метра житла і, відповідно вартість усього житла включає не тільки загальну площу помешкання, а й зокрема, опорядження та обладнання, а тому додаткова оплата позивачем вищевказаних елементів квартири є оплатою понад договірну суму плюс оплата різниці між запланованою та реальною площею квартири. 23.06.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявами про перерахунок пайового внеску через зменшення площі і про відмову від бойлера і виплату компенсації за його самостійне встановлення. Додатком до договору № 31 від 27.02.2014 року від 11.08.2016 року, сторони досягли згоди, що позивач самостійно і за власні кошти встановлює склопакети на лоджії, а відповідач компенсує позивачу суму в розмірі 8566,86 грн. впродовж трьох місяців. Жодних перерахунків та повернень зайво сплачених коштів з боку відповідача не відбулось, та позивач вимушена була за свій кошт здійснити скління лоджії вартістю 8566,86 грн. та встановити систему водонагрівання вартістю 3939,00 грн. 04.07.2018 року позивач звернулась до відповідача із досудовою вимогою, однак, жодних дій для відновлення порушеного права позивача відповідачем здійснено не було, в зв»язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача вартість самостійного скління лоджії в сумі 8566,86 грн., вартість встановлення бойлера в сумі 3930,00 грн., вартість різниці площі 0,7 кв.м. в сумі 6389,97 грн., а також, згідно вимог ст.ст. 536, 1214 ЦК України, за період з 12.08.2016 року по 03.09.2018 року загальну суму 3 % річних в розмірі 1478,38 грн., на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних в сумі 1478,38 грн., інфляційні втрати за вказаний період в сумі 4945,92 грн., а також винести окрему ухвалу щодо адміністративного правопорушення з боку відповідача у сфері дотримання законодавства про звернення громадян.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.01.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Представник відповідача до суду надіслав відзив, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити, в зв»язку з безпідставністю та недоведеністю. Інші клопотання до суду не надходили. Від третьої особи будь-яких клопотань до суду не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 626, ч.1 ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 27.02.2014 року між Обслуговуючим кооперативом «Б.І.П.» (Кооперативом) та ОСОБА_1 (Асоційованим членом кооперативу) було укладено договір № 31 про пайову участь в ОК «Б.І.П.» і розподілі персоніфікованого пайового сертифікату, відповідно до умов якого сторони виробили розподіл паю при спільному будівництві будинку за адресою: АДРЕСА_2 (земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1), таким чином Кооператив мав провести видачу пайового сертифікату на об»єкт нерухомого майна - однокіматну квартиру, загальною площею 50,4 кв.м на ім»я Асоційованого члена кооперативу, а останній мав здійснити оплату вступного та пайового внеску Кооперативу на загальну суму 310500 грн.

За умовами договору Кооператив проводить перерахунок повної собівартості після кожної оплати і надає його Асоційованому члену протягом трьох днів з моменту вступу засобів на рахунок Кооперативу.

Крім того, після 100 % сплати пайового внеску за квартиру, Кооператив проставляє відмітку Асоційованому члену в свідоцтві про виділення персоніфікованого паю в графі «Дані про оплату» з видачею довідки про повну оплати квартири для подальшого оформлення права власності. Свідоцтво про виділення персоніфікованого паю без цього договору не є дійсним.

Крім того, в тому випадку, якщо уточнена загальна площа квартири (за даними БТІ) виявилась відмінною від вказаної в договорі, Асоційований член проводить доплату цієї різниці до здачі будинку в експлуатацію, виходячи і середньої вартості собівартості 1 кв.м, сплаченого ним пайового внеску, а якщо менше - Кооператив здійснює перерахунок вартості паю з поверненням надмірно внесеної суми Асоційованому члену не пізніше 30 календарних днів.

Сторони узгодили, що кооператив передає об»єкт асоційованому члену протягом двох місяців після здачі житлового будинку в експлуатацію, та з моменту передачі Асоційованим членам і підписання передавального акту, Кооператив вважається таким, що виконав свої зобов»язання перед Асоційованими членами кооперативу.

Зазначений договір є дійсним, та доказів на підтвердження визнання його в цілому або окремих його частин недійсними, - матеріали справи не містять.

Відповідно до свідоцтва № 56/07-10 про виділення персоніфікованого паю, ОСОБА_1 виділене майно, визначене персоніфікованим паєм - однокімнатну квартиру в четвертій секції на третьому поверсі, загальною площею 50,4 кв.м. Зазначене свідоцтво видане на підставі протоколу № 56/07-10 загальних зборів членів ОК «Б.І.П.» від 07.10.2014 року. В графі «Відмітка про оплату» зазначено, що вартість персоніфікованого паю № 31 від 27.02.2014 року в розмірі 460077,95 грн. оплачено повністю (а.с.25).

Відповідно до копії технічного паспорту від 23.09.2014 року на квартиру АДРЕСА_1, виготовленого на замовлення ОК «Б.І.П.», квартира, розташована на Е поверсі 4 поверхового будинку та складається із трьох кімнат житловою площею 47,2 кв.м, загальною площею 49,7 кв.м. На момент проведеня технічної інвентаризації будівельні роботи проведені не в повному обсязі. Після завершення всіх видів робіт лінійні розміри підлягають уточненню (а.с.24).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 28.01.2017 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 49,7 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

В матеріалах справи містяться копії письмових заяв ОСОБА_1 адресованих директору ТОВ «ФСВ» ОСОБА_4 від 23.06.2016 року про повернення надлишково сплачених коштів та про відмову від бойлера передбаченого проектом (а.с.17-18), однак, доказів на підтвердження отримання зазначених заяв адресатом матеріали справи не містять, як і не містять доказів на підтвердження належного звернення з цих питань до належного відповідача - Обслуговуючого кооперативу «Б.І.П.».

Відповідно до акту приймання-передачі житлових (нежитлових) приміщень від 28.01.2017 року, ОК «Б.І.П.» передав, а ОСОБА_1 прийняла квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 47,2 кв.м, загальною площею 49,7 кв.м. Квартира облаштована, зокрема, металевими дверима, металопластиковими вікнами, балкони, лоджії без скління (а.с.27).

За вказаним актом, власник зобов»язався проводити скління та розміщувати кондиціонери згідно із плануванням або узгодженням з кооперативом, а також підписанням даного акту сторони підтвердили про відсутність будь-яких претензій одна до одної, а також зазначені зауваження в частині того, що на момент підписання акту каналізація опломбована і не підключена, а також те, що користування каналізацією можливе лише після опломбування представником кооперативу і складання відповідного акту про це. Інших зауважень перед підписами сторін немає.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що під час підписання зазначеного акту між сторонами було узгоджено акт розбіжностей, зокрема, і в частині розбіжностей у фактичній площі та в площі за договором, однак, суд відкидає дані твердження, оскільки, останні не доведені належними та допустимими доказами, а власноруч написані позивачем розбіжності на звороті акту (а.с.27 зворот), не засвідчені стороною відповідача, а відтак не можуть бути прийняті судом в якості належного доказу, наданого на підтвердження доводів позивача про наявність претензій.

04.07.2018 року позивач письмово звернулась до відповідача з досудовою вимогою про здійснення перерахунку сплаченого пайового внеску з урахуванням вартості не встановленого водонагрівача, уточненої площі квартири, виплати суми. за самостійне встановлення склопакетів на лоджії та водонагрівача (а.с.19-20).

Разом з тим, суд звертає увагу сторони позивача на те, що умовами договору передбачено та сторонами, узгоджено, що після підписанням акту передачі, відповідач вважається таким, що виконав свої зобов»язання перед позивачем.

Доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем умов договору, матеріали справи не містять, та фактично звернення позивача за захистом своїх прав до суду, відбулось майже через півтора року після складення між сторонами акту приймання-передачі квартири, прийняті на себе зобов»язання за цим договором сторони виконали, та будь-яких претензій, зокрема, з боку позивача, в період дії договору до підписання акту передачі квартири позивачем не пред»явлено, а, навпаки, - складено акт передачі квартири, після підписання якого за умовами договору відповідач вважається таким, що виконав свої зобов»язання перед позивачем.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги умови договору, суть підписаного між сторонами акту прийому-передачі квартири, який не містить зауважень позивача про виплату різниці в сумі, суд вважає, що позовна вимога в частині стягнення заяво сплачених коштів в сумі 6389,97 грн. є необґрунтованою та недоведеною, в зв»язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

В частині позовної вимоги про стягнення вартості самостійного здійснення позивачем скління лоджії в сумі 8566,86 грн., суд встановив наступне.

Дійсно, 11.08.2016 року між ОК «Б.І.П.» та ОСОБА_1 було підписано додаток до договору № 31 про пайову участь в ОК «Б.І.П.» і розподілі персоніфікованого пайового сертифікату від 27.02.2014 року, відповідно до умов якого сторони домовились про те, що ОСОБА_1 за власні кошти встановить в належній їй квартирі склопакети на лоджії згідно зі специфікацією наданою в комерційній пропозиції № 5516 від 02.08.2016 року, а ОК «Б.І.П.» - на протязі трьох місяців компенсує понесені нею витрати згідно рахунків та акту приймання-передачі в розмірі 8566,86 грн. (а.с.16).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження розміру та фактичної сплати позивачем рахунків за скління лоджії, як і відсутній акт прийому-передачі цих робіт, а відтак обов»язок відповідача по сплаті цих коштів без відповідних документів, передбачених додатком до договору відсутній, в зв»язку з чим позовна вимога в цій частині є безпідставною та недоведеною, в зв»язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

В частині позовної вимоги про стягнення вартості самостійного встановлення бойлера в розмірі 3930,00 грн., суд встановив наступне.

Зі змісту договору № 31 від 27.02.2014 року вбачається, що сторонами не встановлено обов»язку відповідача компенсувати вартість встановленого бойлеру на розсуд позивача, як і не встановлено розмір такого відшкодування, будь-які додаткові договори між сторонами з цього приводу не укладено, а відтак вимоги позивача в цій частині є також безпідставними, в зв»язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є похідними від первісних позовних вимог, а зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення коштів, зазначені вимоги задоволенню також не підлягають.

Крім того, вимога позивача про винесення судом окремої ухвали щодо адміністративного правопорушення з боку відповідача у сфері дотримання законодавства про звернення громадян, є, на думу суду, також безпідставною, оскільки, дане звернення є досудовою вимогою позивача, поданою в порядку визначеному цивільним процесуальним законом, даних про те, що вона подана в порядку Закону України «Про звернення громадян», остання, не містить, а відтак законних підстав для ухвалення зазначеного процесуального рішення у даному спорі відсутні.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем по фактично понесеному.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 128, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Б.І.П.», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заяво сплачених грошових коштів за договором про пайову участь та компенсацію за самостійне встановлення склопакетів згідно із додатком до договору про пайову участь, - відмовити.

Судові витрати у справі залишити за позивачем ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Н.П. Чередніченко