КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 754/871/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/3798/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Ткаченко І.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва ухваленого 6 грудня 2018 року в приміщенні суду під головуванням ОСОБА_5, інформація про дату складання повного судового рішення відсутня,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 10000 грн, щомісячно починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від якого має малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідач ОСОБА_2, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не дає, а тому позивач звернулась до суду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 6 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі - 2 000 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2018 року та до досягненню дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив оскаржуване рішення змінити та визначити розмір стягнутих з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі - 10000 грн, щомісячно починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Крім того зазначає, що відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності , здійснює систематичну підприємницьку діяльність та отримує високі доходи, та мають стабільний характер. Також, вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи копій чеків, які підтверджують факт несення позивачем значних фінансових затрат на утримання сина.

Від відповідача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, вказує, що відповідач матеріально допомагає позивачу утримувати спільного сина, що підтверджується копіями платіжних доручень про перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1, а також копіями квитанцій про сплату зокрема за садочок.

Позивач у суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав викладених у ній.

Відповідач та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 13 червня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 8 листопада 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.21, том 1).

В період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого 3 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 20, том 1).

Судом встановлено, що спільна дитина сторін перебуває на утриманні матері. При цьому встановлено, що позивач працевлаштована та отримує дохід, що підтверджується довідкою про доходи виданою ТОВ «1+1 інтернет» вих№31 від 27 червня 2018 року (а.с.225-том 1).

Вказані обставини не оспорюються сторонами, тому в силу положень ч.1 ст.82 ЦПК України не потребують доказуванню.

Судом встановлено, що відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності та отримує дохід. Проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, який отримує дохід ОСОБА_2

Визначаючи розмір аліментів на утримання сина, суд виходив з того, що стан здоров'я відповідача задовільний, він є працездатною особою, а тому у нього не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утриманню власної дитини і сплати аліментів в розмірі 2000 грн, щомісячно, який є достатнім для забезпечення дитині можливості нормального розвитку.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем, який отримав сукупний дохід за 2018 рік у розмірі 4080575 грн 80 к. та відноситься до третьої групи спрощеної системи оподаткування.

Згідно ч.2 ст.195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Судом також встановлено, що відповідач проживає у м. Києві.

А тому, апеляційний суд вважає за необхідне визначати заробіток (дохід) виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно офіційної інформації, яка міститься на офіційному сайті Головного управління статистики у м. Києві середня місячна заробітна плата у м. Києві у 2018 році, що передувала ухваленню судом першої інстанції судового рішення становила: січень - 11668 грн; лютий 2018 - 12124 грн, березень - 13388 грн; квітень -13150 грн; травень - 13286 грн; червень - 13553 грн; липень - 13836 грн; серпень - 13659 грн; вересень 13614 грн; жовтень - 13850 грн; листопад 13897 грн; грудень 16546 грн.

У суді апеляційної інстанції відповідач вказував, що його приблизний дохід становить 20000 - 22000 грн. Також відповідач не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 2500 грн. Більшої суми для сплати аліментів він надати не в змозі, оскільки має боргові зобов'язання, а також йому необхідні додаткові кошти для розширення власної підприємницької діяльності (бізнесу).

Також, у суді апеляційної інстанції достеменно встановлено, що позивач разом із сином проживають у орендованому житлі в м. Києві за що сплачує орендну плату та плату за утримання житла. Вказана обставина не спростована матеріалами справи, а також не заперечувалась сторонами.

Так, згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об'єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов'язань, існують позитивні зобов'язання, пов'язані з ефективною повагою до приватного або сімейного життя. Ці зобов'язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Так, згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становив: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Крім того, згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, а в подальшому становитиме: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Апеляційний суд також враховує, те що відповідач є здоровою працездатною людиною, оскільки протилежного матеріали справи не містять та самим відповідачем не заперечується, що на його утриманні не перебувають інші особи. Також, апеляційним судом враховуються боргові зобов'язання відповідача перед кредиторами.

А відтак, з урахуванням викладених обставин, зважаючи на місцевість проживання дитини та враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, апеляційний суд вважає, що розмір аліментів стягнутий судом першої інстанції в сумі 2000 грн не може вважатись достатнім.

При цьому заявлені ОСОБА_1 вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 10000 грн апеляційним судом вважаються необґрунтованими та недоведеними, та зважаючи на те, що батьки мають рівний обов'язок утримувати дитину з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі 4000 грн.

Статтями 79, 191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання пред'явлення позову. Днем пред'явлення позову (подання позовної заяви) є день, коли позивач подав заяву до суду і вона була зареєстрована, або коли позивач направив позовну заяву через відділення-зв'язку - днем подачі заяви буде вважається календарна дата на поштовому штемпелі, а не дата її надходження до суду.

Відповідно до ч.6 ст.124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Як вбачається з матеріалів справи позивач скористалась своїм правом та 19 січня 2018 року направила позовну заяву через відділення-зв'язку (а.с. 104, том 1).

А тому, відповідно до ч.6 ст.124 ЦПК України днем пред'явлення позову вважається саме 19 січня 2018 року.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що датою з якої мають присуджуватись аліменти є з 19 січня 2018 року.

Разом з тим, колегія роз'яснює, що частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

З урахуванням викладено рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а тому в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь держави (стягувач: Державна судова адміністрація України) стягнути судовий збір в сумі 1762 грн.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 6 грудня 2018 скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 січня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь на користь держави (стягувач: Державна судова адміністрація України) судовий збір в сумі 1762 грн.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 02156, АДРЕСА_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: 02156, АДРЕСА_1).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Повний тест постанови складено та підписано 20 березня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: