ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1766/18

Головуючий у першій інстанції - Слісар А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/399/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_2

Відповідачі: Менська районна державна адміністрація Чернігівської області, Сахнівська сільська рада Менського району Чернігівської області

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, Сахнівської сільської ради Менського району Чернігівської області, треті особи - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_3, про визнання права на земельну частку (пай) (суддя Слісар А.В.), ухвалене о 09 год. 45 хв. у м.Мена, повний текст рішення складено 26 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право на спадкове майно за законом після смерті спадкодавця - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Ленінівка Менського району Чернігівської області, а саме: на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна с.Сахнівка Менського району Чернігівської області, розміром 4,40 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення №246 Менської районної державної адміністрації від 07 серпня 1996 року та зареєстрованого 05 грудня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №409, загальною вартістю 51 616,45 грн. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина, до якої, зокрема входить право на земельну частку (пай) земельного пайового фонду КСП ім.Леніна с.Сахнівка Менського району. Позивач вказував, що він є спадкоємцем першої черги за законом, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, звернувся до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_2 посилався, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа - земельного сертифіката на право на земельну частку (пай) земельного пайового фонду КСП ім.Леніна с.Сахнівка Менського району, який свого часу був безнадійно втрачений.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 має переважне перед спадкоємцем за законом право на прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 на підставі ст. 524 ЦК УРСР та вона не відмовилася від її та іншим чином не втратила це право, а тому спадщина належить ОСОБА_3 з моменту смерті ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що у заповіті від 29 травня 1999 року зазначено прізвище заповідача - ОСОБА_4, а в свідоцтві про смерть - ОСОБА_4, тобто доказів належності ОСОБА_4 правовстановлюючого документа - заповіту від 29 травня 1999 року матеріали справи не містять. Свідоцтво про право на спадщину позивач отримати не може, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) свого часу безнадійно втрачений. Також позивач вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги Європейську судову практику щодо справедливого судового розгляду безстороннім судом.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с.6).

Ще за життя 29 травня 1999 року ОСОБА_4 залишив заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_3 (а.с.41).

Згідно витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСГП «ім.Леніна», Менською райдержадміністрацією за розпорядженням №246 від 07.08.1996 року зареєстровано та видано на ім'я ОСОБА_4 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, розмір земельної частки (паю) складає 4,40 га (умовних кадастрових гектари без визначення її меж в натурі (на місцевості), знаходиться на території Сахнівської сільської ради Менського району Чернігівської області, вартість земельної ділянки частки (паю) станом на 22 травня 2018 року складає з індексацією 51 616,45 грн (а.с.11).

22 травня 2017 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3 (а.с.34).

Постановою приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу від 22 травня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) у землі Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 Згідно вказаної постанови ОСОБА_3 фактично вступила в управління спадковим майном після смерті діда, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії зазначено ненадання заявником Сертифікату на земельну частку (пай) (а.с.45).

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на нерухоме майно, який задоволено рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2017 року. Проте, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 грудня 2017 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано і відмовлено у задоволенні позовних вимог. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження належності заповіту та сертифікату на право на земельну частку (пай) померлому на прізвище ОСОБА_4

У травні 2018 року до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_2, якому постановою від 18 травня 2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім.Леніна, що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії зазначено відсутність підтвердження родинних відносин заявника та спадкодавця, оскільки прізвище заявника у свідоцтві про народження не збігається із прізвищем, зазначеним у паспорті (а.с.16). Також із вказаної постанови вбачається, що заявник своєчасно в шестимісячний строк прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, вступивши в управління спадковим майном. Таким чином спадкоємцем померлого ОСОБА_4 є його син - ОСОБА_2

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2018 року встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Сахнівка (Ленінівка) Менського району Чернігівської області, є батьком ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Терешкіно Лихославського району Тверської області (а.с.13-15).

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_4 помер у 1999 році, то спадщина після його смерті відкрилася під час дії положень ЦК УРСР у редакції 1963 року.

Відповідно до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 01 січня 2004 року цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

До 01 січня 2004 року, тобто до початку дії нового Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3 до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини не зверталась, а звернулась у 2017 році і нотаріусом її визначено спадкоємцем усього майна ОСОБА_4 Таким чином, на спірні правовідносини розповсюджується дія ЦК України 2004 року.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спадщина після смерті ОСОБА_4 належить ОСОБА_3, оскільки судом не враховано рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 04 грудня 2017 року, яким їй відмовлено у задоволенні позовних вимог про встановлення факту належності спадкодавцеві заповіту від 29 травня 1999 року, сертифікату на право на земельну частку (пай), а також про визнання права власності на спадкове майно. Також судом не враховано, що постановою приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу від 22 травня 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, оскільки ані нотаріусом, ані судом не встановлено підстав для спадкування ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4 за складеним ним заповітом, то відповідно у даному випадку право на спадкування одержують спадкоємці за законом, зокрема син спадкодавця - ОСОБА_2, який належним чином підтвердив родинні відносини із спадкодавцем ОСОБА_4 (відсутність яких було перешкодою для отримання ним у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом) і який належним чином прийняв спадщину.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення позову заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, Сахнівської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право на спадкове майно за законом, що відкрилось після смерті спадкодавця - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Ленінівка Менського району Чернігівської області, а саме: на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна с.Сахнівка Менського району Чернігівської області, розміром 4,40 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення №246 Менської районної державної адміністрації від 07 серпня 1996 року та зареєстрованого 05 грудня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №409, загальною вартістю 51 616,45 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 20 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: