ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5723/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/882/19 Доповідач - Ткач З.Є.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Ткач З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Іванюта О.М.,

з участю представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Парубія М.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/5723/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2019 року, постановлену суддею Ромазан В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду з підстав визначених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить дану ухвалу скасувати та постановити нову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування посилається на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 128 та ст. 257 ЦПК України. Позивач несвоєчасно був повідомлений про розгляд справи призначеної на 04 червня 2019 року та не був повідомлений про розгляд справи на 25 червня 2019 року, а тому висновок суду про повторну неявку ОСОБА_3 в судове засідання не відповідає фактичним обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Вказує, що доводи позивача про необізнаність з часом розгляду справи є безпідставними. Так ОСОБА_3 має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання справи.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку були повідомлені, а тому, враховуючи належне повідомлення про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у їх відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідачів Парубій М.М. доводи апеляційної скарги не визнав, вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувана судова ухвала не відповідає.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що належним чином повідомлений позивач повторно, а саме: 06 травня 2019 року, 20 травня 2019 року, 04 червня та 25 червня 2019 року не з`явився в судове засідання, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та зроблені в результаті порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасників справи.

Зокрема, ч. 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що справа до розгляду призначалась, зокрема на 06 травня 2019 року, 20 травня 2019 року, 04 червня 2019 року та 25 червня 2019 року. (а.с. 170-172)

Також з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень вбачається, що позивач ОСОБА_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 про розгляд справи призначеної на 06 травня повідомлений цього ж числа - 06 травня 20219 року, про розгляд справи, призначеної на 20 травня 2019 року, повідомлений 31 травня 2019 року, що підтверджується підписом позивача на даному відправленні, а відомостей про те, що позивач належно повідомлений про судові засідання призначені на 04 та 25 червня 2019 року, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував, що у справі відсутні докази про отримання судових повісток на 09 год. 15 хв. 04 червня 2019 року та на 09 год 00 хв. 25 червня 2019 року.

Крім цього, суд не використав інші можливі, передбачені статтею 128 ЦПК України, способи повідомлення позивача та його представника про розгляд справи і вручення їм повісток.

Також колегія суддів керується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, враховуючи наведені обставини та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підлягає до задоволення, а ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Тернопільський апеляційний суд в складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повна постанова складена 21 жовтня 2019 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Міщій О.Я.

Шевчук Г.М.