Справа № 699/685/19
Номер провадження № 2/699/501/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого- судді Свитки С. Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моринської сільської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофанової Любові Пантелеймонівни про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Виграїв Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, право власності на земельну ділянку площею 2,2226 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0007, розташовану в межах згідно з планом та експлікацією земельних угідь на території Виграївської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації №419 від 25 грудня 2003 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після смерті її батька ОСОБА_2 відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку, але через те, що правовстановлюючий документ втрачений не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Інші спадкоємці відсутні.

В судове засідання представник позивача - адвокат Брус Т.М. не з`явилася, направивши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позову.

Від Моринської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують, що є підставою для ухвалення рішення в підготовчому засіданні.

Від приватного нотаріуса Митрофанової Л.П. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Виграїв Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 27 вересня 2017 року виконавчим комітетом Виграївської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.12).

Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються копіями свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_3 від 11 серпня 1954 року (а.с.15), свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 12 жовтня 1974 року, з якого вбачається зміна дошлюбного прізвища ОСОБА_3 на ОСОБА_4 (а.с.16).

У вказаних документах мають місце розбіжності у написанні прізвища позивача та її батька - « ОСОБА_3 », « ОСОБА_5 » та у написанні імені позивача « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 ».

Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України №056/1779-m-2 від 17 серпня 2018 року, якому було надано для експертизи свідоцтво про народження та свідоцтво про шлюб позивача, свідоцтво про смерть її батька, прізвища ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , особові імена ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , попри розбіжності в документах, наданих для експертизи є ідентичними (а.с.18).

Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця с.Виграїв Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.13).

До складу спадкового майна входять земельна ділянка площею 2,2226 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0007, розташована в межах згідно з планом та експлікацією земельних угідь на території Виграївської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР №107549, виданого 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації №419 від 25 грудня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00091; житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Спадкодавець залишив заповіт, посвідчений 04 квітня 2016 року секретарем Виграївської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області Куклою В.М., яким заповідав все своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право своїй дочці ОСОБА_1 Заповіт не змінено і не скасовано (а.с.14).

Позивач прийняла спадщину після смерті батька шляхом подачі до приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофанової Л.П. в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, де 27.02.2018 року було заведено спадкову справу №23/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51068168 від 27.02.2018 року (а.с.17).

Дружина спадкодавця ОСОБА_8 не претендує на свою обов`язкову частку у спадщині померлого чоловіка, що підтверджується її заявою (а.с.30).

20 червня 2019 року приватним нотаріусом Митрофановою Л.П. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , який належав моєму батькові, реєстр. №939 (а.с.20).

Право власності ОСОБА_2 на вищевказану спадкову земельну ділянку підтверджувалося Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР №107549, виданого 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження Корсунь- Шевченківської районної державної адміністрації №419 від 25 грудня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00091 (а.с.25).

Примірник державного акта на право власності на земельну ділянку, який було передано ОСОБА_2 було втрачено, в зв`язку з чим було розміщено в місцевій газеті Корсунь-ІІІевченківського району «Надросся» у №54 за 05.10.2017 року оголошення про втрату державного акту на право власності на землю та оголошення його недійсним (а.с.22).

Враховуючи вище викладені обставини 20.06.2019 року приватним нотаріусом Митрофановою Л.П. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.23).

Ті обставини, що ОСОБА_2 до дня його смерті належала вказана земельна ділянка підтверджується копією державного акта на право власності на землю серії ЧР №107549, належним чином завіреною відділом у Корсунь-Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ НОМЕР_5 , виданим 24.06.2019 року (а.с.25-28).

Відповідно до вимог ч. 4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до приписів ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У разі втрати, пошкодження державного акту про право приватної власності на земельну частку (пай), за роз`ясненням п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», аналогічного порядку видачі нового державного акту на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, ОСОБА_9 як спадкоємець за заповітом звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, про що заведена спадкова справа, але державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений і тому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно вимог закону цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку є законними і задовольняє позов.

Судові витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем по її клопотанню.

Керуючись ст.ст.200, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Моринської сільської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофанової Любові Пантелеймонівни про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою та зареєстрованою АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві 11.01.2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Виграїв Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, право власності на земельну ділянку площею 2,2226 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0007, розташовану в межах згідно з планом та експлікацією земельних угідь на території Виграївської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації №419 від 25 грудня 2003 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Свитка С.Л.