Справа № 615/1256/19
Провадження № 4-с/615/4/19
У Х В А Л А

16 жовтня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Товстолужського О.В.

при секретареві Партолі О.Є.,

за участю представника стягувача ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

представника ДВС Омельченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову заступника начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Абрамова Романа Михайловича про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до Валківського районного суду Харківської області зі скаргою на постанову заступника начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Абрамова Р.М. про закінчення виконавчого провадження.

В скарзі зазначено, що рішенням Валківського районного суду Харківської області від 25.01.2013 року був задоволений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та стягнуто з останнього аліменти на користь трьох дітей. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 20.12.2013 року по справі №615/1677/13-ц був задоволений позов ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та стягнуто на її користь на утримання дитини ОСОБА_5 300 грн. щомісячно та звільнено ОСОБА_4 від сплати раніше призначених аліментів на ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Фактично, згідно з розрахунку заборгованості по аліментам заборгованість ОСОБА_4 складала на грудень 2013 року 8 714 грн. 16 коп. У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 . В ході розгляду справи була укладена мирова угода в якій зазначено, що «аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_7 та доньку ОСОБА_8 , сторонами не сплачувати починаючи з 14.09.2016 року, у зв`язку із тим, що кожен з вказаних батьків самостійно утримує дитину, яка проживає разом з ним. 08.11.2016 року вказана мирова угода була затверджена ухвалою Валківського районного суду Харківської області. При цьому, в мировій угоді нічого не йшлось про відмову від отримання заборгованості, яка станом на 14.09.2016 року складала 18 314 грн. 16 коп. Сам ОСОБА_4 декілька разів сплатив аліменти на загальну суму 1 900 грн., а тому загальна сума заборгованості зменшена до 16 414 грн. 30.08.2017 року заступником начальника відділу ДВС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області Абрамовим Р.М. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» на тій підставі, що ухвалою Валківського районного суду Харківської області визнано мирову угоду між боржником та стягувачем. При цьому, провадження було відкрито за іншою справою, а саме за справою №615/113/13-ц а закінчено за мировою угодою, що була визнана судом по справі №615/1201/16-ц.

Також в скарзі зазначено, що 25.06.2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментах. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22.11.2018 року позов задоволений частково, а саме стягнуто з відповідача неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 17.01.2013 року по 14.09.2016 року в розмірі 5570 грн. Суд в рішенні зазначив, що сторонами невірно тлумачиться зміст мирової угоди, оскільки вона містить пряму вказівку на те, що аліменти сторонами не сплачуються один одному починаючи з 14.09.2016 року… не підлягає повторному стягненню заборгованість по аліментах, оскільки з приводу їх розміру існує рішення суду. Отримавши рішення суду 14.03.2019 року, ОСОБА_3 звернулась 19.03.2019 року до державного виконавця з метою поновлення стягнення аліментів, але відповіді не отримала. 08.05.2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця в якій прохала суд зобов`язати ДВС відкрити (поновити) виконавче провадження по виконавчому листу №615/113/13-ц, вважаючи, що саме по цій справі було відкрите виконавче провадження, а закінчено за мировою угодою, що була визнана судом по іншій справі №615/1201/16-ц. Ухвалою суду від 12.06.2019 року в задоволенні скарги відмовлено, а постановою Харківського апеляційного суду ухвала залишена без змін. Хоч суди розуміють різний спосіб захисту прав стягувача, але вони підтверджують її право на отримання заборгованості по аліментах.

Заявник вимагає поновити їй пропущений процесуальний строк, встановлений законом на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.08.2017 року, а також скасувати постанову заступника начальника відділу ДВС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області Абрамова Р.В. про закінчення виконавчого провадження №52139922 від 30 серпня 2017 року з примусового виконання виконавчого листа №615/113/13-ц виданого 08.02.2013 року Валківським районним судом Харківської області.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримала та пояснила, що державним виконавцем постановою від 30.08.2017 року закінчене виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа №615/113/13-ц з посиланням на те, що існує мирова угода між стягувачем та боржником. Після завершення виконавчого провадження залишилась не сплачена сума аліментів на загальну суму 16 414 грн. Оскільки ОСОБА_3 намагалась стягнути дану суму обираючи неналежні способи захисту, строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження пройшов. Представника заявника зазначила, що враховуючи зазначені обставини, що вказана сума залишилась не стягнутою, а також ту обставину, що на утриманні скаржника знаходиться четверо неповнолітній дітей, строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження має бути поновлений.

Представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги та зазначив, що скаржником пропущений строк на оскарження постанови про закриття виконавчого провадження. Підстав для поновлення процесуального строку, ані скаржником, ані її представником не наведено.

Крім того, від представника ДВС надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що на примусовому виконанні в Міжрайонному відділі ДВС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження №52139922 з примусового виконання виконавчого листа №615/113/13-ц виданого Валківським районним судом Харківської області 08.02.2013 року про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів. В процесі виконання даного виконавчого листа провадження між сторонами було укладено мирову угоду, яка була визнана ухвалою суду від 08.11.2016 року. 30.08.2017 року дане виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме визнання судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення та винесено відповідну постанову. Сторонами виконавчого провадження в наданий законом строк дана постанова оскаржена не була. Про існування вказаної постанови ОСОБА_3 було відомо з відповіді №1960/14.11-20 від 05.09.2017 року, але скаржник своїм правом на оскарження не

скористалась. В скарзі ОСОБА_3 зазначає, що про існування постанови про закінчення виконавчого провадження вона дізналась в березні-квітні 2018 року, а тому з даного моменту минуло майже півтора роки, а відтак ОСОБА_3 пропустила строк на оскарження постанови. Крім того, ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 12.06.2019 року (яку постановою Харківського апеляційного суду від 24.07.2019 року залишено без змін) ОСОБА_3 вже було відмовлено в задоволенні скарги щодо зобов`язання заступника начальника Міжрайонного відділу ДВС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області Абрамова Р.М. поновити виконавче провадження.

Представник боржника в судовому засіданні також заперечив проти задоволення скарги та пояснив, що підстав для поновлення процесуального строку на оскарження постанови про закриття виконавчого провадження від 30.08.2017 року стороною стягувача не наведено.

Від представника боржника також надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що укладеною мировою угодою не врегульоване питання щодо наявності у ОСОБА_4 заборгованості по виплаті аліментів на підставі рішень Валківського районного суду Харківської області від 25.01.2013 року та 20.12.2013 року. Про те, що після підписання мирової угоди ОСОБА_4 повинен буде сплачувати якийсь залишок за попередній період часу під час складання та підписання мирової угоди не йшлось. Навпаки, між сторонами була домовленість про те, що після її підписання більше ніхто нікому нічого не винен, і кожен самостійно утримує дітей, які з ним проживають. На той час, ОСОБА_3 сама запропонувала ОСОБА_4 укласти мирову угоду. 30.08.2017 року заступником начальника Міжрайонного відділу ДВС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області Абрамова Р.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстави постановлення ухвали Валківського районного суду Харківської області від 08.11.2016 року про визнання мирової угоди. Ухвала була отримана скаржником, тому не можна вважати, що про наслідки закриття провадження у справі про стягнення аліментів ОСОБА_3 не знала, а відтак підстав для поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.08.2017 року не має. Сама по собі обставина, щодо наявності у скаржника чотирьох дітей не може бути поважною причиною пропуску строку на оскарження постанови. ОСОБА_3 мала змогу не покидаючи межі села, в якому мешкає, направляти листи до ДВС. Вимога ОСОБА_3 про визнання діяльності заступника начальника Міжрайонного відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження незаконною та неправомірною вже була предметом розгляду №615/697/19 та в задоволенні якої було відмовлено, а повторне звернення до суду з приводу однакового предмету спору не допускається.

Суд, вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільних справ, прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, рішенням Валківського районного суду Харківської області від 25.01.2013 року (справа №615/113/13-ц) задоволений позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей та вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На підставі зазначеного рішення суду Валківським районним судом Харківської області 12.02.2013 року виданий виконавчий лист №615/113/13-ц.

Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2013 року (справа №615/1677/13-ц) задоволений позов ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про зміну розміру аліментів та вирішено змінити розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 за рішенням

Валківського районного суду Харківської області від 25 січня 2013 року, у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитинною повноліття, шляхом зменшення розміру аліментів стягуваних за рішенням суду з позивача ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_9 на утримання дитини проживаючої з нею, ОСОБА_5 , до визначеного розміру аліментів у твердій грошовій сумі - 300 грн. щомісячно.

Судом досліджені матеріали цивільної справи №615/953/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення за прострочення сплати аліментів.

Згідно матеріалів справи вбачається, що до Валківського районного суду Харківської області звернувся ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами розгляду вищезазначеного позову ухвалою суду від 08.11.2016 року було затверджено мирову угоду, згідно якої аліменти на утримання їх малолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з батьком, ОСОБА_4 та на доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , - сторонам даної угоди не сплачувати, починаючи з 14.09.2016 року, у зв`язку з тим, що кожен з батьків самостійно утримує дитину, яка проживає разом з ним.

Постановою заступника начальника відділу ДВС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області Абрамовим Р.М. від 30.08.2017 року закінчено виконавче провадження №52139922 з приводу примусового виконання виконавчого листа №615/113/13-ц щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , аліментів в розмірі 1/2 частини, оскільки 08.11.2016 року ухвалою Валківського районного суду визнано мирову угоду між боржником та стягувачем про припинення стягнення аліментів з 14.09.2016 року.

Як вбачається з ч. 1 ст. 447 ЦПК України (станом на час винесення постанови ст. 383 ЦПК України), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України (станом на час винесення постанови ст. 385 ЦПК України), скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з листа заступника начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області №3859/14.11-20 від 31.05.2018 року, ОСОБА_3 надана відповідь про те, що 30.08.2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №615/113/13 виданого Валківським районним судом Харківської області 08.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

25.06.2018 року ОСОБА_11 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2018 року (у справі №615/953/18) позов задоволений частково та вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 17.01.2013 року по 14.09.2016 року у розмірі 5570 грн. 12 коп.

В мотивувальній частині рішення зазначено, що суд дійшов до висновку про те, що стороною відповідача, як і третьою особою, невірно тлумачиться зміст мирової угоди від 08.11.2016 року, оскільки вона містить пряму вказівку на те, що аліменти сторонами не сплачуються один одному починаючи з 14.09.2016 року. Отже, мається на увазі, що питання наявності заборгованості, що виникла до цієї дати мають бути вирішені в загальному порядку.

Тобто, судом в рішенні вказано на ту обставину, що заборгованість по аліментах має бути стягнута із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в загальному порядку.

ОСОБА_3 звертаючись 08.05.2019 року до суду із скаргою на бездіяльність заступника начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Абрамова Романа Михайловича та зобов`язання вчинити певні дії, прохала визнати бездіяльність останнього, яка полягає у відмові стягнення заборгованості по аліментах у справі №615/113/13-ц та зобов`язати відкрити (поновити) виконавче провадження по виконавчому листу №615/113/13-ц, виданого 08.02.2013 року Валківським районним судом Харківскої області.

Ухвалою суду від 12.06.2019 року в задоволенні скарги відмовлено, оскільки державним виконавцем закінчено виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа №615/113/13-ц, яким стягувались аліменти з боржника саме в розмірі 1/2 частини його доходів. Вищевказана постанова учасниками не оскаржувалась, а тому не проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню не може вважатись допущенням бездіяльності з боку державного виконавця.

В ухвалі зазначено, що закінчення виконавчого провадження в частині стягнення періодичних платежів, як аліментів, не може впливати на можливість виконання судового рішення про стягнення аліментів на користь стягувача в частині заборгованості.

Харківський апеляційний суд, постановою від 24.07.2019 року, залишаючи вищевказану ухвалу без змін зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що закінчення стягнення періодичних платежів по аліментах на підставі мирової угоди не може впливати на можливість виконання судових рішень в частині стягнення заборгованості по аліментах.

При цьому, в постанові апеляційного суду зазначено, що колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови щодо зобов`язання відділу виконавчої служби відкрити або відновити виконавче провадження по виконавчому листу № 615/113/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по аліментах, оскільки, це виконавче провадження закінчене, а тому ОСОБА_3 обраний неналежний спосіб захисту, який не відновлює її порушені права.

За таких підстав, суд вважає, що єдиним ефективним способом захисту прав ОСОБА_3 є саме звернення до суду із скаргою про скасування постанови про завершення виконавчого провадження.

Вирішуючи питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження №52139922 від 30.08.2017 року, суд звертає увагу на сукупність вчинених ОСОБА_3 дій, щодо виконання судового рішення в частині стягнення заборгованості по аліментах, а саме: звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості, подання скарг на дії державного виконавця.

Обираючи такі способи захисту прав, ОСОБА_3 на протязі часу з винесення постанови про завершення виконавчого провадження намагалась досягнути однієї мети - стягнення заборгованості по аліментах, що виникла до укладення мирової угоди.

А тому, вочевидь визначений законом десятиденний строк на оскарження постанови про завершення виконавчого провадження заявником був пропущений, внаслідок вчинення ОСОБА_3 активних дій спрямованих на стягнення заборгованості по аліментах.

При цьому, в рішенні Валківського районного суду Харківської області від 22.11.2018 року, ухвалі від 12.06.2019 року та постанові Харківського апеляційного суду від 24.07.2019 року зазначено про те, що завершення виконавчого провадження на підставі мирової угоди не може впливати на можливість виконання судових рішень в частині стягнення заборгованості по аліментах.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як вбачається з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 40 Рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, суд наголошує, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (N 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, N 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (995_690) (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року (980_086), серія А, N 18, с. 16 - 18, п. 34 - 36). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Скарга ОСОБА_3 подана в рамках Розділу VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень".

Викладена позиція суду знаходиться в п. 41 Рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року де вказано, що зазначені в п. 40 даного рішення принципи набувають

навіть більшої ваги в контексті адміністративного провадження при розгляді спору, результат якого має вирішальне значення для цивільних прав сторони. Подаючи заяву про проведення перевірки в порядку судового контролю до найвищого адміністративного суду держави, сторона у спорі домагається не тільки визнання оспорюваного рішення недійсним, а насамперед усунення його наслідків. Ефективний захист сторони у такому судовому процесі та відновлення законності передбачають, що адміністративні органи зобов`язані виконати рішення цього суду. У зв`язку з цим Суд зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Отже, вищенаведене вказує на наявність підстав для поновлення ОСОБА_3 пропущеного процесуального строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження №52139922 від 30.08.2017 року, оскільки судове рішення в частині стягнення заборгованості по аліментам не виконане.

Інакше, визначене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий суд, буде порушене.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як вбачається з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Оскільки, як зазначалось вище, державним виконавцем закінчено виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа №615/113/13-ц, а заборгованість зі сплати аліментів залишилась на стягнутою та не виплаченою стягувачу, суд вважає, що така постанова має бути скасована, а виконавче провадження поновленим.

Відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на орган державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки, скаргу задоволено, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір із Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь держави.

Керуючись ст. ст. 259-261, 268, 450-452 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_3 пропущений процесуальний строк, встановлений законом на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження №52139922 від 30.08.2017 року.

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №52139922 від 30 серпня 2017 року з примусового виконання виконавчого листа №615/113/13-ц виданого 08.02.2013 року Валківським районним судом Харківської області.

Стягнути із Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Повний текст ухвали складений 21 жовтня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя О.В. Товстолужський