Справа №333/4851/16-ц
Пр. №2/333/446/19
рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

12.09.2016 р. позивач ПАТ ВТБ Банк звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 240852,88 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 05.09.2012 року між ПАТ ВТБ Банк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №R0В. За умовами п.3.1-3.3. зазначеного кредитного договору позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 50 000 гривень 00 коп., строк кредитування до 05.09.2016 року (включно), проценти за користування кредитом 31% річних, а позичальник зобов`язався використати кредит на передбачені цілі, повернути його у визначений договором строк, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в порядку і в строки, передбачені договором. Однак, ОСОБА_1 порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2016 р. дані позовні вимоги задоволені.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2018 р. вищевказане заочне рішення скасоване, призначений новий її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам по справі встановлений строк для надання заяв по суті справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтвердив, що має заборгованість по даному кредитному договору, при цьому не погоджується з сумою нарахованої пені, зазначив, що в нього не має матеріальної можливості сплатити заявлену позивачем заборгованість.

Суд, вислухав пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

05.09.2012 року між ПАТ ВТБ Банк (банк) та (позичальник) було укладено кредитний договір №R0В, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 50000, 00 гривень, а ОСОБА_1 , в свою чергу, зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 05.09.2016 року включно, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с.9-16).

За умовами п.3 кредитного договору №R0В від 05.09.2012 року позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 50 000 гривень 00 коп., строк кредитування до 05.09.2016 року (включно), проценти за користування кредитом 31% річних, спосіб повернення кредиту щомісячно, відповідно до графіка.

Пунктом 4.6 кредитного договору №R0В від 05.09.2012 року встановлено, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюються щомісячно згідно графіка (а.с.9-10).

Відповідно до п.7.1 кредитного договору №R0В від 05.09.2012 року у випадку прострочення виконання зобов`язань позичальником щодо повернення кредиту та/або сплати процентів позичальник сплачує пеню в розмірі 0,5 відсотка в день від суми прострочених зобов`язань.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2., укладеного між сторонами кредитного договору, передбачено право кредитора вимагати дострокового виконання зобов`язання позичальником у разі порушення строків погашення кредитних коштів та/або процентів за їх користування.

У зв`язку з тим, що позичальником ОСОБА_1 не було дотримано вищезазначених умов кредитного договору, позивачем на адресу позивача була направлена вимога вих.№8404/1-2.13 від 07.07.2016 року про дострокове виконання позичальником ОСОБА_1 його зобов`язань за даним кредитним договором в повному обсязі, а саме, про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 202 627,61 грн., станом на 01.07.2016 р.

Відповідно до розрахунків заборгованості, наданих позивачем (а.с 5-8), станом на 23.08.2016 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором №R0В від 05.09.2012 року в сумі 240852, 88 гривень, яка складається з: 48866,94 гривень поточна заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, 41523,13 гривень прострочена заборгованість за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, 150462,81 гривень пеня за несвоєчасне повернення процентів та кредиту.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2019 р. задоволено клопотання відповідача та призначено судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання:

1. Чи підтверджується документально розрахунок кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "ВТБ Банк" по договору № R0B від 05.09.2012 року, за період з 05.09.2012 року по 23.08.2016 року, у сумі: 48866,94 гривень - поточна заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних; 41 523,13 гривень прострочена заборгованість за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, 150462,81 гривень - пеня за несвоєчасне повернення процентів та кредиту, а разом 24 0852 (двісті сорок тисяч вісімсот п`ятдесят дві) гривні 88 копійки.

2. Якщо підтверджується документально розрахунок кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "ВТБ Банк" по договору № R0B від 05.09.2012 року за період з 05.09.2012 року по 23.08.2016 року, то яка сума кредитної заборгованості ОСОБА_1 складає перед ПАТ "ВТБ Банк" по договору № R0B від 05.09.2012 року.

Даною ухвалою суду, оплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_1 , якого попереджено його про наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачено ст. 109 ЦПК України. На час проведення даної експертизи провадження по справі було зупинено.

Відповідач не оплатив вартість проведення експертизи, що стало основною підставою для повернення суду 09.09 2019 р. експертом вищевказаної ухвали суду про проведення експертизи без виконання. В судовому засіданні відповідач зазначив, що отримав копію розрахунку вартості проведення експертизи, але на той час не мав можливості оплатити даний розрахунок. На питання суду, чи є в нього наразі можливість оплатити вартість даної експертизи відповідач повідомив, що така можливість у нього відсутня. Відповідач не погоджується з сумою заборгованості по пені, при цьому свого контр розрахунку даної заборгованості не надав, невірність розрахунку заборгованості, зробленого позивачем не довів.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що ПАТ ВТБ Банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти на умовах повернення їх в установлений строк та сплати процентів за їх користування, але відповідач не належним чином виконував свої кредитні зобов`язання. Позичальник ОСОБА_1 порушив вимоги кредитного договору №R0В від 05.09.2012 року, а саме не виконав в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, внаслідок чого виникла вищевказана кредитна заборгованість. Дана заборгованість не погашена відповідачем і до теперішнього час, що не заперечується останнім.

Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.610, 611, 612, 617, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, ст. 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк () заборгованість по кредитному договору №R0В від 05.09.2012 р. у розмірі 240852, 88 грн. (двісті сорок тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні 88 копійок), яка складається з наступного: 48866,94 гривень поточна заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних; 41523,13 гривень прострочена заборгованість за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3% річних; 150462,81 гривень пеня за несвоєчасне повернення процентів та кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк () понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3612, 79 грн. (три тисячі шістсот дванадцять гривень 79 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 21.10.2019 р.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя І.Й. Наумова