Справа № 209/2636/19
Провадження № 2/209/1291/19
10 жовтня 2019 року м. Кам`янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Шендрика К.Л.,
за участі секретаря Драгунцевої С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Друга Кам`янська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним, ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 29,7 кв.м, загальною площею 51,5 кв.м, що дасть підстави для реєстрації права власності в органах Державної реєстрації.
05 серпня 2019 року було відкрито провадження у справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 20 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Сторони у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач причину неявки суду не повідомила, відзив не подала, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення на сайті Судової влади України.
Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи по суті за її відсутності.
Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що батьками позивача є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 17 (а.с. 11) та свідоцтвами про смерть, актові записи № НОМЕР_3 та № 195 (а.с. 12, 13).
08 жовтня 2005 року матір позивача, ОСОБА_4 , всі належні їй права та обов`язки, а також все майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла відповідачу, що підтверджується заповітом (а.с. 74), посвідченим державним нотаріусом Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гнєзділовою Л.В.
Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , державним нотаріусом Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гнєзділовою Л.В. 16 березня 2017 року була заведена спадкова справа № 140/2007, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 8915566 від 17 березня 2007 року (а.с. 20, 74 оберт).
28 серпня 2007 року позивач, а також відповідач звернулися до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, кожен із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та видачу свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується заявами за вх. № 769 та № 788 від 28 серпня 2007 року (а.с. 72, 72 оберт), однак свідоцтво про право на спадщину не видавалося ні сторонам, ні чоловіку померлої - ОСОБА_3
Після смерті батька ОСОБА_3 позивач 20 березня 2015 року звернувся до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 184/2015, а 26 серпня 2015 року з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копіями заяв за вх. № 462 від 20 березня 2015 року та вх. № 1407 від 26 серпня 2015 року (а.с. 64, 71) та витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39933019 від 20 березня 2015 року та № 41311713 від 26 серпня 2015 року (а.с. 21, 23).
26 серпня 2015 року позивачу державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Бурдік С.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька ОСОБА_3 , яка складалася з: 1/2 частки квартири АДРЕСА_11 АДРЕСА_12 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 18, 71 оберт).
03 липня 2019 року позивач звернувся до Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для оформлення спадщини за законом після своєї померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 та видачу свідоцтва про право на спадщину, яка складається з 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проте у зв`язку з наявністю особи, на яку складено заповіт відповідача, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05 липня 2019 року (а.с. 15, 77, 77 оберт).
Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За умовами ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи, або оголошення її померлою.
За умовами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку він не заявив про відмову від нього. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно ч. 3 ст. 1235 ЦК України, заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.
Відповідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 6 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.
Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування», звертається увага на те, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що хоча ОСОБА_4 і був зроблений заповіт на ім`я відповідача, але спадкоємцем першої черги за законом, який мав право на обов`язкову частку у спадщині був батько позивача - ОСОБА_3 , який на момент смерті дружини був непрацездатним за віком, крім того був зареєстрований та постійно проживав за місцем реєстрації та проживанням ОСОБА_4 , з якою до смерті перебував у шлюбі. Після смерті матері позивача його батько продовжував проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка була його єдиним постійним місцем проживання, сплачував квартплату та комунальні платежі. Відповідач взагалі квартирою не цікавиться, свідоцтво про право власності не отримувала, право власності не зареєструвала, витрати по утриманню квартири не несе. Тож, з часу відкриття спадщини половина частки, яка б йому належала за законом після смерті дружини, тобто, 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , належала батькові позивача ОСОБА_3 , який фактично прийняв обов`язкову долю в спадщині після смерті дружини, хоча і юридично її не оформив до своєї смерті. Оскільки не отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно не тягне за собою правових наслідків у виді втрати права на спадщину, виникнення у ОСОБА_3 права на спадщину у вигляді 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 зумовило входження права на неї до складу спадщини після його смерті, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати за ним право власності на 1/4 частку спірної квартири.
Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1226, 1233, 1235, 1241, 1261, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування», ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 280-284, 288-289 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 29,7 кв.м, загальною площею 51,5 кв.м, що дає підстави для реєстрації права власності в органах державної реєстрації.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного судового рішення 20 жовтня 2019року.
Суддя К.Л.Шендрик