ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/4124/14-ц
Номер провадження: 22-ц/819/245/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Прушинська О.В.,

апелянт ОСОБА_2,

представник апелянта ОСОБА_3,

представник позивача ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Кустова О.Ю. від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_7, після смерті якого він єдиний, хто у передбаченому законом порядку прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно.

Крім іншого майна, його батькові належало право власності на родильне відділення ферми №2 в місцевості «Північна» у м.Скадовськ Херсонської області, яке було набуто спадкодавцем шляхом придбання у громадян сертифікатів на майнові паї, а згодом на вказані паї було виділено конкретне майно, а саме будівля родильного відділення ферми з огорожею та під»їзними шляхами, що розташовані у місцевості «Північна» у м.Скадовськ Херсонської області.

Посилаючись на те, що спірне майно не зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом, а його мати ОСОБА_6, відповідач у справі, заперечує належність йому на праві власності цього майна, просив суд визнати за ним право власності на будівлю родильного відділення ферми з огорожею та під»їзними шляхами, що розташовані у місцевості «Північна» у м.Скадовськ Херсонської області.

Заочним рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

За ОСОБА_5 визнано право власності на будівлю родильного відділення ферми з огорожею та під'їздними шляхами, що розташована в місцевості «Північна» в м. Скадовську Херсонської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що його не було залучено до участі у справі, у той час як оскаржуваним у справі рішенням вирішено питання про його права та обов»язки щодо спірного об»екту нерухомості, судом не повно з'ясовані дійсні обставини справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець за життя у передбаченому законом порядку набув право власності на спірний об»єкт нерухомості, який після його смерті увійшов у спадкову масу, у зв»язку із чим позивач, як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину в межах визначеного законом строку, набув право власності і на спірне майно.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, оскільки вони суперечать обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють правовідносини, що склались між сторонами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_7, померлого 03.08.2012 року.

У встановленому законом порядку та в межах визначених строків на прийняття спадщини ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька і як спадкоємець першої черги за законом отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 3,95 га та 0,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та грошовий вклад (а.с.6-12).

Обгрунтовуючи заявлений позов, позивач зазначив, що його батько за життя у передбаченому законом порядку набув право власності на спірний об»єкт нерухомості шляхом укладення у простій письмовій формі договорів купівлі-продажу та дарування майнових паїв, на які групі громадян була виділена в натурі будівля родильного відділення ферми з огорожею та під»їзними шляхами, що розташовані у місцевості «Північна» у м.Скадовськ Херсонської області, у зв»язку із чим вважає, що як спадкоємець першої черги за законом набув на нього право власності.

З матеріалів справи вбачається, що у 2002 році СТОВ-племзавод «Україна» перебував у процесі розпаювання і згідно виписки з протоколу №7 засідання дирекції СТОВ-племзавод «Україна» від 18 жовтня 2002 року було ухвалено рішення про видачу на майнові паї ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_2 будівлю родильного відділення МТФ-2, трактор Д-З-С-100, запчастини, огорожу, під'їздні шляхи (а.с.51).

14.05.2002 року комісією по розпаюванню за участю працівників племзаводу «Україна» складено акт передачі в натурі вищепереліченого майна на загальну суму 94764 грн і актом №6 від грудня 2002 року СТОВ-племзавод «Україна» передав ОСОБА_7, як уповноваженому групи співвласників (згідно переліку в додатку) будівлю родильного відділення ферми №2, трактор та запчастин на загальну суму 94764 грн (а.с.52-55).

З відповіді ХДБТІ від 26.03.2007 року вбачається, що право власності на будівлю родильного відділення ферми №2, яка належала СТОВ-племзавод «Україна» не оформлено (а.с.57).

З матеріалів справи також вбачається, що після реалізації громадянами майнових сертифікатів шляхом виділення в натурі на майнові паї об»єкту нерухомого майна та набуття у спільну часткову власність спірного об»єкту нерухомості, не зареєструвавши у передбаченому законом порядку право власності на нього, 20.12.2002 року у простій письмовій формі ОСОБА_7 з кожним із громадян-співвласників уклав договори відчуження майнового сертифікату, п.2 якого було обумовлено сплату вартості майнового паю після оформлення на ОСОБА_7 свідоцтва про право власності на майно (а.с.14-44).

Отже, з наведеного вбачається, що задовольняючи позовні вимоги суд невірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Положеннями ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що пай є власністю члена підприємства і право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» передбачено, що посвідчення договорів купівлі-продажу, предметом якого є майновий пай, до виділення його в натурі, здійснюється з дотриманням Цивільного кодексу України, але з урахуванням спеціальних актів, що регулюють процес реорганізації КСП та паювання його майна.

Відповідно до п.8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих КСП, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України 14 березня 2001 року N 62 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001р. за N 305/5496, чинного на час виникнення спірних правовідносин, кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Відповідно до п.15 Порядку виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику (пункт 15 Порядку) підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акту приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Отримавши нерухоме майно в натурі, його новий власник має пройти обов'язкову процедуру державної реєстрації права власності на таке майно і подальше його відчуження має відбуватися на підставі нотаріального посвідчення правочину, недотримання якого є підставою вважати такий правочин нікчемним.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зважаючи на те, що за життя спадкодавець у передбаченому законом порядку не набув у власність спірний об'єкт нерухомості, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування.

За таких обставин доводи апеляційної скарги грунтуються на законі і досліджених у справі доказах, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України при ухваленні судом апеляційної інстанції судового рішення підлягають розподілу понесені судові витрати, у зв'язку із чим з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 960 грн., понесені апелянтом у зв'язку із подачею апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367,376,382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власностівідмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов»язані зі сплатою судового збору у сумі 2556,69 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови - 04 березня 2018 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська