Провадження № 2/760/1911/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
у складі: головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Кривулько С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві за правилами спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
03.12.2018 Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до Київського апеляційного суду із зазначеним позовом для визначення підсудності.
Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», 05.12.2018 ухвалою Київського апеляційного суду було визначено підсудність зазначеного позову Солом`янському районному суду м. Києва.
Позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 210 131,36 грн. та судовий збір.
В позові посилається на те, що 13.09.2012 між АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 146/2012, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором.
Відповідно до п.1.1 договору сума кредиту становила 209 838,00 грн. процентна ставка за користування кредитом - 16,50 % річних, процентна ставка за користування кредитними коштами, що не повернуті - 21,50 % річних. (п.1.4.1 та п. 1.4.2 договору).
Позивач зазначає, що свої зобов`язання виконав у повному обсязі.
В порушення умов договору відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 25.10.2018 має заборгованість у розмірі 210 131,36 гривень, яка складається з:
32 180,85 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом;
177 950,51 грн. - заборгованість за кредитом.
З урахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.
13.12.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою суду від 18.12.2018 позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
04.02.2019 на адресу суду надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 07.02.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідачем відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подано.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, проте як вбачається з матеріалів справи, представником подано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, виклик за їх місцем перебування є неможливим, так-як з 27 березня 2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 13.09.2012 між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 146/2012, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором (а.с.а.с. 19-21).
Відповідно до п.1.1, п. 1.2, п. 1.3.1 договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 209 838,00 грн. на придбання автомобіля «Chevrolrt Captiva С140», 2012 року випуску. Кредит надається з 13.09.2012 по 12.09.2019.
Відповідно до п.1.4.1 договору, за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 16,50 % річних.
Пунктом 1.4.2 передбачено, що за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється у розмірі 21,50 % річних.
Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Але позичальником умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язань настають наслідки, встановлені законом або договором.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Встановлено, що у передбачені строки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 25.10.2018 має заборгованість у розмірі 210 131,36 гривень, яка складається з: 32 180,85 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2014р. по 30.04.2015р.; 177 950,51 грн. - заборгованість за кредитом (а.с. 9).
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по Кредитному договору № 146/2012 від 13.09.2012 у розмірі 210 131,36 грн.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 3 151,97 грн.
Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 554, 599, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, 2, 4, 5, 10, 12, 76 -83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Букіна