ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9727/19Головуючий у 1-й інстанції Грицак
Провадження № 22-ц/817/890/19 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та сторін: представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/9727/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2019 року, ухваленого суддею Грицаком Р.М., повний текст якого складений 16 липня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання непрацездатного батька, ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що він є особою похилого і на сьогоднішній день опинився в складній життєвій ситуації, оскільки єдиним доходом є пенсія за віком, якої не вистачає в повній мірі себе утримувати. У нього є дочка - ОСОБА_1 , якій допомагав все своє життя, зокрема, працюючи в США протягом 15 років, він переслав їй на рахунок 108 590 доларів США, окрім даної суми також були неофіційні пересилання коштів та передачі. Пересилаючи грошові кошти, дочка запевняла батька, що придбає для нього житло, в якому він проживатиме після свого приїзду на Україну, автомобіль, гараж, земельну ділянку та сільськогосподарську техніку. 19 грудня 2015 року позивач повернувся на Україну і звернувся до відповідача, однак, остання відмовила йому у поверненні коштів та й залишила його без житла, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Дана квартира була придбана за його кошти, проте ОСОБА_1 звернулася в суд і визнавши позивача таким, що втратив права користування вказаним житловим приміщенням. Дочка також отримувала пенсію батька, на загальну суму 30 000 гривень, які витрачала на свої особисті потреби. Також вказує, що він неодноразово намагався владнати з дочкою фінансові питання мирним шляхом та через суд. В жовтні 2016 року звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, які вона отримувала від нього та використовувала у власних потребах, однак, суд відмовив йому в задоволенні позову, мотивуючи це тим, що він добровільно переказував кошти на рахунок своєї дочки та що переказ грошових коштів батька дочці була матеріальною підтримкою. Зазначає, що перебуваючи у віці 70-ти років, незважаючи на доходи, які свого часу у нього були, він залишився ні з чим, отримуючи лише щомісячну пенсію, якої практично ні на що не вистачає, обмежує себе у виборі їжі, одяг купує дуже рідко. Позивач живе та доглядає за будинком своєї приятельки ОСОБА_5 , за оренду не платить, однак, несе витрати на утримання будинку та сплату комунальних послуг. У нього почалися проблеми із здоров`ям, тому, він змушений приймати ліки та регулярно проходити обстеження. В місяць витрати складають приблизно 3 300 - 4 800 гривень, що є значно більше, ніж його пенсія.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2019 року позовні вимоги - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання непрацездатного батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 500 гривень щомісячно, починаючи з 22 квітня 2019 року і довічно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 768 гривень 40 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2019 року у справі №607/9727/19 та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, а також стягнути з нього судові витрати, посилаючись на те, що суд дійшов передчасних висновків щодо задоволення позовних вимог, а також таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та прийнятий з грубим порушенням як матеріального, так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що позивач отримує пенсію в розмірі 2443,21 грн., яка значно перевищує розмір прожиткового рівня для осіб, які втратили працездатність. У власності позивача знаходиться автомобіль, будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_4 та земельні ділянки, що можуть приносити додатковий дохід. У матеріалах справи не міститься будь-яких доказів, які б стверджували, що батько потребує додаткових витрат на лікування та на придбання лікарських засобів. В рішенні суду відсутні будь-які розрахунки та на чому вони ґрунтуються щодо розміру аліментів.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Оленяк В.С. апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені в ній.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнали , вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є особою непрацездатною, потребує постійного лікування у зв`язку з наявністю відповідних захворювань, значні кошти, які він заробляв протягом життя віддав дочці, його дохід не є достатнім для забезпечення нормального рівня життя, власного житла, придатного для проживання, позивач не має, значну частину пенсії витрачає на оплату комунальних послуг за місцем свого проживання, тому дійшов висновку, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги.

Колегія суддів, з даними висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Згідно зі ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК (2947-14), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Згідно з ч.2 ст.205 СК (2947-14) при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія НОМЕР_3 , актовий запис №816 (а.с. 9). Інших дітей не має.

Факт надання позивачем відповідачу матеріальної допомоги підтверджується рішенням міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2018 року (а.с. 12-16), яке залишене без змін Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року (а.с. 17-19), згідно якого у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 108590доларів США - відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.

Відповідно до Довідки №1694/02 від 03 квітня 2019 року, виданої Управлінням ПФУ ТОУ ПФУ Тернопільської області, видно, що ОСОБА_3 за період з 01 січня по 31 грудня 2018 року отримав пенсію у розмірі 29 303,67 гривень, що в перерахунку на місяць становить 2441,92 грн. (а.с. 21).

Згідно довідки ПП "Загребелля" № 171 від 16.02.2016 ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_3 з 07.03.2008 по 12.01.2016 (а.с. 31).

Як ствердив у судовому засіданні ОСОБА_3 , що вказана квартира була придбана за його кошти, проте донька - ОСОБА_1 оформила право власності на себе і на підставі рішення суду визнала його таким, що втратив право користування даним житлом. На даний час він проживає у своєї знайомої ОСОБА_7 і щомісячні витрати на комунальні послуги його становлять, зокрема оплата газу 200-300 грн.; 1000-1500 грн. оплата електроенергії (будинок опалює калорифером); 400-500 грн. - інші витрати, пов`язані з утриманням будинку (інтернет, телебачення, ремонтні роботи). Від 500 до 900 гривень витрати на харчування. Від 300 до 500 грн. щонайменше витрачає щомісяця на придбання ліків.

Згідно довідки про стан здоров`я № 1 від 09.04.2019, виданої Амбулаторією загальної практики сімейної медицини, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться на амбулаторному лікуванні з приводу основного діагнозу: остехондроз, деформуючий спондильоз, протрузія шийних хребців, клиновидна деформація тіла, летрокістез тіла та супутнім діагнозом: ІХС кардіостероз, артеріальна гіпертензія, скк. конкраменти лівої нирки. Рекомендовано систематичне медикаментозне і санаторно-курортне лікування.

Тому не заслуговують на увагу доводи заявника, що у матеріалах справи не міститься будь-яких доказів, які б стверджували, що батько потребує додаткових витрат на лікування та на придбання лікарських засобів.

Посилання заявника, що позивач отримує пенсію у розмірі, що перевищує прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність, а тому не потребує в отриманні сторонньої матеріальної допомоги є безпідставними, так як положення статей 202, 203 СК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів.

Також, колегія суддів не приймає до уваги твердження заявника, що у власності позивача знаходиться автомобіль, будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_4 та земельні ділянки, що можуть приносити додатковий дохід з огляду на таке. Вік і захворювання позивача не дозволяють надавати послуги таксі, даний автомобіль використовується лише як засіб для пересування. Будинковолодіння в с. Богданівка є непридатним для життя, оскільки там тривалий час ніхто не проживає, в зв`язку з чим будинок потребує капітального ремонту. Спірні земельні ділянки не є земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (паями), які б можна було здавати фермерам чи аграрним компаніям в оренду, вони тривалий час не обробляються, оскільки за станом здоров`я позивач не може цього робити.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи й застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач є пенсіонером, непрацездатним, має важкі захворювання, потребує лікування, відповідно і - матеріальної допомоги, яку відповідач, яка є його донькою не надає, хоча є працездатною, отримавши від батька, який у свій час перебував за кордоном, значні кошти в сумі 108590 доларів США, має можливість сплачувати аліменти на утримання батька.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2019 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді