Єдиний унікальний номер 219/3550/17 Номер провадження 22-ц/804/2610/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

головуючого судді-доповідача Никифоряка Л.П.

суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.,

при секретарі судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Бахмут справу що виникла з цивільних правовідносин за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій подано апеляційну скаргу Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» /далі Банк/ звернулося до суду з позовною заявою в якій викладено вимоги до ОСОБА_1 про стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 листопада 2011 року що утворилася станом на 16 березня 2017 року через неналежне виконання умов договору в розмірі 58 548,39грн, з яких заборгованість за кредитом 4 980,51грн, проценти за користування кредитом 47 053,67грн, пеня та комісія 3 250,00грн та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00грн(фіксована частка) та 2 764,21грн (процентна складова).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено. В обґрунтування відмови суд зазначає про недоведеність позовних вимог та виходить з того, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредиту.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги зводились до того, що позивачем надані належні та допустимі докази у справі, які не спростовані відповідачем.

Також, на думку заявника апеляційної скарги, якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості наданим Банком, суду слід було навести власний розрахунок.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Згідно відзиву, відсутні докази, які б підтверджували отримання коштів позичальником та вказували на існування між сторонами правовідносин щодо кредитування.

Заслухавши доповідача, за відсутності представника Банку, від якого надійшло клопотання про розгляд справи без нього, також за відсутності відповідача повідомленого про час та місце судового розгляду належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення йому повістки 10 жовтня 2019 року, суд апеляційної інстанції переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

В розрахунку наданому Банком зазначено що за договором б/н від 03 листопада 2011 року, укладеного між Банком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 16 березня 2017 року мається заборгованість в загальному розмірі 58 548,39грн, з яких заборгованість за кредитом 4 980,51грн, проценти за користування кредитом 47 053,67грн, пеня і комісія 3250,00грн та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00грн(фіксована частка) та 2 764,21грн (процентна складова) /розрахунок а.с.4-5/.

В анкеті-заяві від 03 листопада 2011 року йдеться про те, що ОСОБА_1 згоден з тим, що дана заява, Пам`ятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з якими ОСОБА_1 ознайомлений складають договір надання банківських послуг, однак у відповідній графі навпроти прізвища ОСОБА_1 відсутній підпис /а.с. 5/.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 наданий Банком також не містить відмітки про ознайомлення з ним ОСОБА_1 та підпису останнього /а.с.7-31/.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі та правильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в апеляційній скарзі - без встановлення відповідних фактів.

За недоведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо отримання відповідачем кредитної картки та ознайомлення позивача з Умовами та Правилами надання банківських послуг затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, дії позивача не охоплюються поняттям кредитного договору.

Відповідно до дійсного змісту норм цивільного права, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК).

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до позовної заяви та встановлених обставин, існування кредитного договору позивач пов`язував з наявністю Анкети-заяви від 03 листопада 2011 року копія якої була надана в суд першої інстанції, та з наявністю розрахунку заборгованості.

У той же час, такий письмовий доказ як кредитний договір, має відповідати вимогам чинного законодавства про обов`язкову форму та зміст, та бути підписаним сторонами договору.

Долучені до справи Умови і Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, як і сама Анкета-заява, а відтак ці Умови і Правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

У відповідності до положень частини 1 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень.

Причому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі /ч. 5 ст. 81 ЦПК України/.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що суд сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснив позивачу його права та обов`язки щодо надання доказів і сприяв здійсненню їхніх прав, а також попереджував про наслідки неподання доказів, встановлені цивільним процесуальним кодексом, однак Банк інших документальних доказів таких як Пам`ятка клієнта та Тарифи за підписом ОСОБА_1 не надав, також не підтвердив що було волевиявлення відповідача на підписання Анкети-заяви.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач не довів своїх вимог щодо наявності кредитного договору та неналежного виконання взятих за цим договором чітко визначених зобов`язань з боку позичальника.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено в позовній заяві, та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2019 року.

Судді: