Справа № 164/1532/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Токарська І.С.
Провадження № 88-ц/802/3/19 Категорія: 55 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Галицька І. П.

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника третьої особи Богайчук Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву відповідача Державного підприємства «Поліське лісове господарство» про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Поліське лісове господарство» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

встановив:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом покликаючись на те, що з 19 вересня 2014 року згідно з наказом №41-к він працював в Державному підприємстві «Поліське лісове господарство» (далі - ДП «Поліське ЛГ») на посаді лісничого Розничівського лісництва та був членом первинної профспілкової організації. Наказом № 161 від 23 листопада 2015 року його звільнили з посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки про звільнення його було повідомлено лише по телефону і без погодження із первинною профспілковою організацією. Крім того, підставою для його звільнення із займаної посади став Акт натурального обміру лісопродукції по ДП «Поліське ЛГ», відпущеної з кв.14 вид. 21 Розничівського лісництва, згідно якого відповідальною особою було відправлено техсировину, при контрольному обмірі якої було виявлено розбіжність в сортиментах та сортах, що призвело до фінансових збитків в сумі 3 734, 49 грн.. Вказував, що відпуск лісопродукції здійснює майстер електронного обліку, який не підпорядкований лісничому. Протягом року до нього було застосовано лише одну догану, яку накладено в період його перебування у відпустці та з порушенням процедури.

Просив суд скасувати наказ №148 від 26 жовтня 2015 року, поновити його на посаді лісничого Розничівського лісництва ДП «Поліське ЛГ», а також стягнути із відповідача суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 3 097 гривень 62 копійки.

В подальшому представником позивача в інтересах довірителя було подано заяву про збільшення позовних вимог за змістом якої просили скасувати наказ по ДП «Поліське ЛГ» від 26 жовтня 2015 року №148 про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, скасувати наказ по ДП «Поліське лісове господарство» від 23 листопада 2015 року №161 «Про звільнення ОСОБА_2», скасувати запис №28 від 23 листопада 2015 року у трудовій книжці серії БТ-ІІ № 4454380 від 2 червня 1992 року про звільнення його з посади лісничого Розничівського лісництва ДП «Поліське ЛГ» відповідно до п.3 ст. 40, ст. 147 КЗпП України як незаконний, поновити на посаді лісничого Розничівського лісництва ДП «Поліське ЛГ» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 листопада 2015 року до дня постановлення рішення.

Рішенням Маневицького районного суду від 07 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року рішення Маневицького районного суду від 07 грудня 2017 року в даній скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Поліське лісове господарство від 23.11.2015 року № 161 «Про звільнення ОСОБА_2».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді лісничого Розничівського лісництва з 24 листопада 2015 року.

Стягнуто з Державного підприємства «Поліське лісове господарство» в користь ОСОБА_2 108347 гривень 46 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В решті позовних вимог відмовлено.

14 січня 2019 року відповідач ДП «Поліське ЛГ» звернулося до Волинського апеляційного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року в даній справі.

У своїй заяві ДП «Поліське ЛГ» вказує на те, що підприємству стало відомо, що ОСОБА_2 під час розгляду даної справи був працевлаштований.

З метою підтвердження вказаних обставин підприємством направлено лист до Волинського військового лісгоспу щодо надання інформації про працевлаштування ОСОБА_2 у цьому підприємстві. Листом №8 від 11.01.2019 року Волинський військовий лісгосп підтвердив факт працевлаштування ОСОБА_2 у період з 10 липня 2017 p.- 13 лютого 2018 року та отримання заробітної плати за вказаний період у розмірі 41994,73 грн.

Посилаючись на абз. 2 п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказав, що при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом не було враховано заробіток за новим місцем роботи ОСОБА_2

Вважає, що вищезазначені обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про зменшення суми стягнутої суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ДП «Поліське лісове господарство ».

Просить скасувати постанову Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року, призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 22.01.2019 р. відкрито провадження за заявою ДП «Поліське ЛГ» про перегляд постанови Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Перевіривши матеріали справи, доводи заяви, законність та обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що заява про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті першому своєї постанови №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» (надалі -Постанова), передбачений главою 4 розділу V ЦПК України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами, є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Отже, виходячи з того, що нове рішення за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвалюється в залежності від наявності підстав для такого перегляду, суд апеляційної інстанції повинен перевірити існування визначених ЦПК України підстав для її задоволення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 3-6 Постанови, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Так частинами 1, 2 статті 7 Постанови питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ДП «Поліське ЛГ» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Маневицького районного суду від 07 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року рішення Маневицького районного суду від 07 грудня 2017 року в даній скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Поліське ЛГ» від 23.11.2015 року № 161 «Про звільнення ОСОБА_2». Поновлено ОСОБА_2 на посаді лісничого Розничівського лісництва з 24 листопада 2015 року. Стягнуто з відповідача в користь позивача 108347 гривень 46 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В решті позовних вимог відмовлено.

При зверненні до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ДП «Поліське ЛГ» посилається як на підставу для перегляду постанови Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року на те, що позивач ОСОБА_2 у період з 10 липня 2017 p. по 13 лютого 2018 року працював у Волинському військовому лісгоспі ДП "Львіський військовий лісокомбінат" лісничим Поворського лісництва та отримав заробітну плату в сумі 41994,73 грн. Вважає, що вказана обставина є істотною для постановлення правильного рішення в даній справі, оскільки абз. 2 п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Тобто, мотиви заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зводяться до того, що оскільки ОСОБА_2 під час розгляду даної справи працював у Волинському військовому лісгоспі ДП "Львіський військовий лісокомбінат", тому при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підприємство повинно виплатити йому, необхідно врахувати заробітну плату отриману на новій роботі.

Аналізуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що обставини, на які посилається відповідач ПАТ "Державний ощадний банк України" у своїй заяві, не віднесені нормами Цивільно-процесуального кодексу до нововиявлених, з огляду на таке.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Положеннями ч.1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" передбачено,що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Посилання ДП «Поліське ЛГ» на другий абзац пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» є помилковим, оскільки викладені в ньому роз'яснення були зроблені з урахуванням положень частини третьої статті 117 КЗпП України, чинної на час подання роз'яснень Пленумом ВСУ. Однак цю норму виключено із статті 117 КЗпП України, на підставі Закону України №3248-15 від 20 грудня 2005 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що обставини викладені у заяві ДП «Поліське ЛГ» не відносяться до нововиявлених, а факт працевлаштування ОСОБА_2 на час розгляду даної справи, не має істотного значення для розгляду справи і вирішення питання про розмір середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні заяви П ДП «Поліське ЛГ» про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами необхідно відмовити та залишити постанову апеляційного суду від 20.07.2018 р. в силі.

Керуючись статтями 423, 429 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви відповідача Державного підприємства «Поліське лісове господарство» про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Поліське лісове господарство» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постанову Апеляційного суду Волинської області від 20 липня 2018 року у даній справі залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної ухвали.

Головуючий:

Судді: