УХВАЛА

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 712/4259/17

провадження № 61-15146св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Черкаська міська рада,

третя особа - виконавчий комітет Черкаської міської ради,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2017 року у складі судді Казидуб О. Г. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Василенко Л. І., Карпенко О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, третя особа - виконавчий комітет Черкаської міської ради, про забезпечення службовим житлом.

Позовна заява мотивована тим, що Указом Президента України від 25 вересня 2016 року його призначено на посаду судді Соснівського районного суду м. Черкаси.

Згідно із наказом голови Соснівського районного суду м. Черкаси № 34-о від 29 вересня 2016 року його визнано таким, що приступив до виконання обов'язків судді цього суду з 03 жовтня 2016 року.

Місце проживання ОСОБА_4 з 19 листопада 2013 року зареєстровано у м. Києві, тому, після призначення на посаду судді, він разом із членами своєї сім'ї (у складі дружини та двох малолітніх дітей - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2) у середині жовтня 2016 року переїхав до м. Черкаси, де після складання присяги судді 16 грудня 2016 року, приступив до виконання своїх професійних обов'язків. Не маючи фінансової можливості придбати у м. Черкаси житло у власність, він із сім'єю змушений тимчасово проживати у своїх знайомих, користуючись їх гостинністю.

Позивач вказав, що відповідно до статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» після призначення на посаду суддя, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Законодавець не передбачив будь-яких строків для забезпечення органами місцевого самоврядування судді службовим житлом після призначення останнього на посаду судді, тому такий обов'язок покладено на орган місцевого самоврядування.

Після призначення на посаду він реально потребував і досі потребує поліпшення житлових умов, тому керуючись цією статтею Закону, 15 листопада 2016 року звернувся до Черкаської міської ради із письмовою заявою невідкладно забезпечити його та членів його сім'ї службовим житлом у м. Черкаси, яке б відповідало нормам чинного законодавства України.

15 грудня 2016 року йому надано письмову відповідь за підписом заступника міського голови з питань виконавчих органів Черкаської міської ради Гура С. В., відповідно до якої, вільні квартири у фонді службового житла в м. Черкаси відсутні, а також проінформовано, що до Програми соціально-економічного і культурного розвитку м. Черкаси на 2017 рік буде внесена пропозиція на придбання житла для надання його в подальшому суддям, як службового.

Така відповідь, на думку позивача, не відповідає вимогам Закону України «Про судоустрій і статус суддів», свідчить про бездіяльність Черкаської міської ради щодо забезпечення його службовим житлом персонально та порушує його житлові права, гарантовані статтею 138 вищевказаного Закону.

Позивач із сім'єю забезпечений житлом у м. Києві за місцем реєстрації (АДРЕСА_1), але розташування його житла настільки віддалене від місця роботи, що за змістом пункту 8 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року № 37, він автоматично вважається особою, яка потребує поліпшення житлових умов та має право на негайне забезпечення службовим житлом у м. Черкаси Черкаською міською радою.

Оскільки до складу його сім'ї входить чотири особи - він, дружина та двоє малолітніх дітей однієї статі, то він має право на забезпечення як мінімум двокімнатною службовою квартирою, жилою площею не менше 54,60 кв.м. (13,65x4).

У зв'язку з наведеним позивач просив суд зобов'язати Черкаську міську раду на час здійснення ним повноважень судді Соснівського районного суду м. Черкаси надати йому на склад сім'ї (4 особи) службове житло у місті Черкаси, у вигляді двокімнатної службової квартири жилою площею не менше 54,60 кв. м, яка відповідає всім вимогам житлового законодавства України та придатна для проживання і вирішити питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 88 ЦПК України.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2017 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Судові рішення мотивовані тим, що порушення права позивача на отримання службового житла не було, оскільки констатація факту перебування позивача на квартирному обліку та незабезпечення останнього службовим житлом без з'ясування та обґрунтування зумовлюючих обставин не є свідченням того, що відповідачем порушено житлові права позивача всупереч вимогам статті 48 Конституції України.

Не погодившись із вказаним судовими рішеннями, у березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив їх скасувати.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не застосовано до спірних правовідносин положень статей 118, 119 ЖУ Української РСР, пунктів 5, 8, 16 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР від 04 лютого 1988 року № 3 та пункту 56 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення. Крім того, судами не враховано, що він просив надати йому службове житло. Міською радою йому було повідомлено, що черги на отримання службового житла не існує.

Також зазначав про різну практику розгляду Верховним Судом даної категорії справ, зокрема аналогічний позов у справі № 591/1620/17 було задоволено, та залишено без змін апеляційною та касаційною інстанціями.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

У справі, яка переглядається, судами установлено,Указом Президента України від 25 вересня 2016 року ОСОБА_4 призначено на посаду судді Соснівського районного суду м. Черкаси (а. с. 11).

Згідно наказу голови Соснівського районного суду м. Черкаси № 34-0 від 29 вересня 2016 року ОСОБА_4 визнано таким, що приступив до виконання обов'язків судді Соснівського районного суду м. Черкаси з 03 жовтня 2016 року (а. с. 12).

Звертаючись до суду з позовною заявою, ОСОБА_4 в обґрунтування вимог зазначав, що його місце проживання з 19 листопада 2013 року зареєстровано у місті Києві, тому після призначення на посаду судді він із членами своєї сім'ї (у складі дружини та двох малолітніх дітей - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2) в середині жовтня 2016 року переїхав до м. Черкаси, де після прийняття присяги приступив до виконання своїх професійних обов'язків.

15 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Черкаської міської ради із письмовою заявою невідкладно забезпечити його та членів сім'ї службовим житлом у м. Черкаси (а. с. 18).

Згідно відповіді № 14980-01-10 від 15 грудня 2016 року заступника міського голови з питань виконавчих органів Черкаської ради Гура С. В., вільні квартири у фонді службового житла у м. Черкаси відсутні, а також проінформовано, що до Програми соціально-економічного і культурного розвитку м. Черкаси на 2017 рік буде внесена пропозиція на придбання житла для надання його в подальшому суддям, як службового. (а. с. 19).

Суди, відмовляючи у задоволенні позову, виходили з положень статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус і статус суддів», статей 43, 46 ЖК Української РСР.

Так, відповідно до статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус і статус суддів» після призначення на посаду суддя, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 43 ЖКУкраїнської PCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Це правило поширюється і на осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, в тому числі і судді, призначені на роботу в іншу місцевість та у зв'язку з цим включені виконкомом місцевої ради в окремий список осіб, які мають право на позачергове отримання житла.

Статтею 46 ЖК Української PCP визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою.

Частиною першою статті 46 ЖК Української PCP передбачено надання жилого приміщення поза чергою інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Згідно з частиною другою статті 46 ЖК Української РСР поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.

Для осіб, обраних на виборну посаду, коли це пов'язано з переїздом в іншу місцевість, чинним законодавством не встановлено строк, у який вони повинні бути забезпечені житлом переважно перед іншими громадянами з таким самим статусом, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Оскільки у статті 46 ЖК Української РСР не встановлено строк та переважне право на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків для суддів, призначених на роботу в іншу місцевість, то їх необхідно забезпечувати житлом в порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла раніше нього, що відповідатиме положенням статті 43 ЖК Української РСР(висновок, викладений у постанові Верховного Суду України в справі № 6-390цс15 від 03 червня 2015 року).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильного застосували до спірних правовідносин вищевказані норми матеріального права та обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Разом з цим, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 06 червня 2018 року у справі № 591/1620/17 залишив без змін судові рішення першої та апеляційної інстанцій, якими позов судді до місцевого органа виконавчої влади про зобов'язання виділити службове приміщення, задоволено.

При цьому колегія суддів виходила із положень статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус і статус суддів» та постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни до пункту 56 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення» від 02 вересня 2015 року № 767.

Таким чином, розглядаючи справу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Другої судової палати Касаційного цивільного суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше прийнятій постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у складі іншої колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 591/1620/17 (касаційне провадження № б1-21874св18).

Згідно з частиною першою статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

Керуючись статтею 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 712/4259/17, провадження № 61-15146св18, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Черкаської міської ради, третя особа - виконавчий комітет Черкаської міської ради, про забезпечення службовим житлом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик