ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року

м. Черкаси

Справа № 711/6229/19 Провадження № 22-ц/821/547/19
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л.І.,

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

представник скаржника: адвокат Пидорич Тетяна Андріївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Пидорич Тетяни Андріївни на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування та повернення майна,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

31 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування та повернення майна.

Одночасно з поданням вказаного позову позивачем скеровано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яка мотивована тим, що 27 серпня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено усний договір доручення відповідно до якого позивач надала повіреним в користування майно, а саме автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I. Обґрунтовуючи належність вказаного майна на праві приватної власності позивачу послалася на свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 від 20 червня 2008 року.

Крім того, зазначила, що нею повіреним була видана довіреність яка відповідно була зареєстрована приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за № 3118. Надана довіреність не є договором купівлі-продажу автомобіля і не може свідчити про продаж вказаного автомобіля ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Посилаючись на відсутність протягом тривалого часу інформації, щодо належного їй автомобіля, позивач вирішила самостійно користуватися власним авто у зв`язку з чим 12 липня 2019 року на підставі нотаріально посвідченої заяви, було скасовано видану нею повіреним довіреність.

Враховуючи, те що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за переконанням заявниці, не набули права власності на автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I., що був переданий їм за усним договором доручення та довіреністю посвідченою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за № 3118, вона вважає відповідачів недобросовісними володільцями цього автомобіля.

За викладених обставин, з метою забезпечення позову про витребування та повернення майна, просила накласти арешт, який передбачає заборону відчуження, заставу та зміну власника у будь-який спосіб, та вчинення будь-яких інших дій стосовно легкового автомобіля марки SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про витребування та повернення майна задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який зареєстровано за ОСОБА_1

Виконання ухвали покладено на територіальний сервісний центр № 7141 регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області.

Ухвала мотивована тим, що заява позивача підлягає до задоволення, оскільки дане майно є предметом спору, і не накладення арешту на нього дає можливість відчуження такого майна, що в подальшому може значно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. Заходи забезпечення позовних вимог є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 09 вересня 2019 року, представник ОСОБА_2 - адвокат Пидорич Т.А., посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, просила її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано відсутність письмових доказів які б підтверджували статус майна та особу власника майна, зокрема автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Так, 27 серпня 2011 року ОСОБА_1 в результаті укладення угоди, дійсно надала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право керувати, експлуатувати, зняти з обліку, страхувати транспортний засіб SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 . Вказані дії позивача та її чоловіка були зумовлені фактичним відчуженням транспортного засобу в результаті чого, на час 2011 року, сім`я ОСОБА_1 отримала від сім`ї ОСОБА_2 14 800 доларів США. Про відплатність договору позивач делікатно промовчала у своїй позовній заяві та заяві про забезпечення позову.

19 вересня 2017 року відповідачі маючи достатній обсяг повноважень оформили договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, та здійснили відповідну його реєстрацію в установленому законом порядку та ім`я ОСОБА_2

Відкликання позивачем довіреності відбулося після фактичного зняття з реєстрації вказаного транспортного засобу.

Таким чином позивач в обґрунтування заяви про забезпечення позову не надала суду достовірних відомостей про справжнього власника транспортного засобу та уникає інформації про державні номерні знаки автомобіля, які були змінені при знятті з реєстрації, що доразу викликає її недобросовісність перед судом.

Скаржник переконаний, що позивач безпідставно вважає себе власником даного автомобіля, тоді як відповідачі добросовісно набули у власність транспортний засіб, та відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 з 19 вересня 2017 року є власником автомобіля марки SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I, 2008 року випуску, колір сірий, кузов № НОМЕР_2 .

Виходячи із зазначеного, дії позивача можна трактувати як зловживання правами. Суд першої інстанції в свою чергу не перевіривши належним чином наявність ризиків, особи відповідача, статусу власників майна ухвалив обмежити права ОСОБА_2 . керуючись виключно припущеннями.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Пидорич Т. А. на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування та повернення майна.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 16 жовтня 2019 року з повідомленням учасників справи про її розгляд.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

31 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування та повернення майна.

Одночасно з поданням позову позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Обґрунтовуючи належність вказаного майна на праві приватної власності ОСОБА_1 послалася на свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 від 20 червня 2008 року.

Водночас, згідно позовної заяви до неї в якості додатку було долучено ксерокопії: довіреності, заяви про скасування довіреності, витягу з реєстру довіреностей.

2. Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката Пидорич Т.А., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно до ч. ч. 2 та 1 ст. 258 ЦПК України клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі вирішуються судом шляхом постановлення ухвал, у свою чергу, ухвала є судовим рішенням.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Наведені в апеляційній скарзі доводи дають підстави для висновку про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи.

Згідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. ч. 5 та 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановлює ухвалу.

З аналізу статей 150 - 153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в пунктах 1 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування та повернення майна - автомобіля марки SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I., 2008 року випуску, сірого кольору кузов № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , без зазначення реєстраційного номера.

При цьому, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявниця не навела достатніх належних допустимих та вмотивованих доказів, щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на спірний автомобіль з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності її вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігати ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не з`ясовано усіх обставин, що мають істотне значення для справи та не надано їм належної оцінки, заслуговує на увагу, оскільки твердження позивача ОСОБА_1 про належність їй на праві власності автомобіля автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I., 2008 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_2 , на час звернення до суду з даним позовом, не відповідає дійсності.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2182 від 19 вересня 2017 року ОСОБА_10 набув у власність транспортний засіб автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I., 2008 року випуску, сірого кольору номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 21).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу - автомобіля марки SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I., 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , дата реєстрації 19.09.2017 (а.с. 23).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 05 вересня 2019 року, ОСОБА_2 з 19 вересня 2017 року є власником автомобіля марки SKODA OCTAVIA TOUR 1.6I, 2008 року випуску, колір сірий, номерний знак НОМЕР_5 , VIN-код НОМЕР_2 (а.с. 22).

Таким чином задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову суд першої інстанції, в порушення приведених вимог закону, не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір, зокрема не з`ясував власника спірного майна.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2019 року про забезпечення позову скасувати та, враховуючи вищевикладене, оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Пидорич Тетяни Андріївни, задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування та повернення майна, скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування та повернення майна.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та на умовах передбачених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак