Справа № 362/6567/17
Апеляційне провадження №22-ц/824/1216/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою управління Державної міграційної служби України в Київській області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Васильківський РВ УДМС України в Київській області,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, обґрунтовуючи його тим, що з невідомих йому обставин його батьки після його народження у 1970 році належним чином не оформили йому документи відповідно до вимог чинного законодавства. Встановлення факту народження та факту постійного проживання необхідна заявнику для приведення у відповідність власних документів.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року заяву задоволено, встановлений факт проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, управління державної міграційної служби України в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року, постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви. Вважає, що рішення ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, з помилковим висновком про обґрунтованість вимог заявника, оскільки заявником взагалі не надано жодного доказу, якій би свідчив про дійсність проживання взагалі на території України.

Своє право на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що Васильківський РВ УДМС в Київській області не може бути належною заінтересованою особою у даній справі, оскільки відповідно до положення про управління державної міграційної служби України в Київській області, затвердженого наказом ДМС від 18.07.2011 №28, Васильківський РВ УДМС в Київській області є районним відділом УДМС в Київській області та утворений без створення юридичної особи. Саме УДМС в Київській області, як юридична особа публічного права, утворена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 року №658 «Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби України», тому належною заінтересованою особою у даній справі є саме УДМС в Київській області.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

На день розгляду справи в суді першої інстанції правова підстава та порядок набуття громадянства України, регулювалися нормами Закону України «Про громадянство» від 18 січня 2001 року.

Судом першої інстанції зазначено в рішенні по справі про те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в Азербайджані, але з 1990 року постійно проживав на території України, відтак посилання заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. З наведеною позицією суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» може набути особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території України.

Відповідно до 2 розділу Порядку, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням або на підтвердження належності до громадянства України особа подає зокрема документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях станом на відповідні дати.

Відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного процесуального кодексу України, зазначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Задовольняючи вимоги заявника про встановлення факту постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, суд першої інстанції виходив з того, що такий факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Проте в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт проживання заявника на території України в зазначений період. В матеріалах справи наявний лише паспорт заявника як громадянина Азербайджану та його свідоцтво про народження, які підтверджують факт народження в Азербайджані та його громадянство. За таких умов відповідні посилання заявника не підтверджені належними доказами.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що факт проживання заявника станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. За таких умов рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління державної міграційної служби України в Київській області задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Васильківський РВ УДМС України в Київській області відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько