Справа № 405/4868/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В. В.

при секретарі: Дерев'янко А. В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником будинку, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, пров. Харківський, 5а, в якому зареєстрований відповідач, який не проживає там з 28.08.2011 року. Вказав, що у звязку з цим, у позивача виникають труднощі, повязані з реалізацією права власності на цей будинок, а саме: сплата за комунальні послуги за відповідача, неможливість отримання субсидії та труднощі, повязані при відчуженні будинку в майбутньому. За таких обставин, просить усунути перешкоди в користуванні вказаним будинком шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кропивницький, пров. Харківський, 5а.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.08.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.09.2018 року заяву ОСОБА_5 про її вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору задоволено та залучено її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.01.2019 рокуу задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі відмовлено.

21.09.2018 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що відповідач вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими. Зазначила, що позивач є співвласником будинку разом з третьою особою ОСОБА_5, оскільки вказаний будинок було побудовано в період їх перебування у шлюбі, а тому він є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Також вказала, що відповідач, за домовленістю з ОСОБА_5, має право користуватися житлом без обмежень і не втрачає право користування ним незалежно від строку відсутності у житлі. Зазначила, що позивач систематично застосовував фізичне насильство до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 В березні 2011 року відповідач оселився із своєю сім'єю в будинку батьків. Однак, оскільки між сторонами виникали конфліктні ситуації, відповідач був змушений переїхати від батька, а тому він не проживав у будинку з поважних причин.

Вважає, що позивач не довів факт порушення його прав та законних інтересів відповідачем, оскільки реєстрація відповідача у вказаному будинку не вплинула і не впливає на право позивача на пільги з оплати комунальних послуг та позивач не зазначив які саме комунальні платежі нараховуються за відповідачем, їх розмір. Вказала, що позивач не звертався до ОСОБА_5, як співвласника, та ОСОБА_4 з питанням щодо оплати комунальних послуг. За таких обставин, просила відмовити у задоволенні позову.

Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву, яку він подав до суду 03.10.2018 року, вказав, що будинок є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться про одержану громадянином частку у земельному фонді. Також зазначив, що 24.06.2011 року він та ОСОБА_5 розірвали шлюб і з наступного дня почався перебіг позовної давності на звернення до суду з позовом про розподіл спільно нажитого майна подружжя. Оскільки ОСОБА_5 такого позову не подавала, позивач є єдиним власником будинку. Також зазначив, що з 01.05.2018 року змінився порядок надання житлових субсидій, а тому УСЗН відмовило позивачу в отриманні субсидії у звязку з тим, що відповідач зареєстрований, але не проживає за місцем реєстрації. Вказав, що твердження про те, що позивач застосував фізичне насильство до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не відповідає дійсності та відповідач не надав жодних підтверджень цьому. За таких обставин, просив задовольнити позов.

21.09.2018 року третя особа ОСОБА_5 подала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що вона є співвласником будинку разом з позивачем, оскільки вказаний будинок було побудовано ними спільно в період їх перебування у шлюбі, а тому він є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Вказала, що право і порядок користування відповідачем будинком визначається не лише позивачем, а й співвласником будинку ОСОБА_5 За домовленістю між третьою особою та відповідачем останній має право користуватися житлом без обмежень і не втрачає право на користування ним незалежно від строку відсутності у житлі та/або наявності (чи відсутності) будь-яких підстав щодо такого факту відсутності. Після розірвання шлюбу між третьою особою та позивачем відповідач продовжує користуватися на власний розсуд належною їй часткою житлового будинку. Зазначила, що відповідач неодноразово після сварок з позивачем то проживав, то не проживав у будинку. Коли в результаті неконтрольованої поведінки позивача почали страждати інтереси дружини відповідача та його малолітньої дочки, він був вимушений знайти для проживання інше житло. Вважає, що будь-яких прав та законних інтересів позивача, що повязані з реєстрацією відповідача в належному їй та позивачу будинку, не порушено. За таких обставин, просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач у судовому засіданні вказав, що звернувся до суду з метою усунення перешкод в отриманні субсидії. Зазначив, що із відповідачем у нього були нормальні відносини.

У судовому засіданні представник позивача вказала, що позивач звертався до учасників справи з проханням про надання допомоги в утриманні будинку. Також позивач звертався до УСЗН для отримання субсидії, однак йому було відмовлено, оскільки відповідач зареєстрований у будинку позивача та є безробітним.

13.02.2019 року представник позивача подала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кропивницький, пров. Харківський, 5а, підтримує. Також просить судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем.

Представник відповідача та третьої особи у судовому засіданні вказала, що позов не визнає в повному обсязі. Зазначила, що ОСОБА_5 є співвласником будинку. Також вказала, що відповідач має право на користування будинком. Зазначила, що оскільки позивач створив нестерпні умови для проживання, третя особа та відповідач були змушені покинути будинок. При цьому, позивач не надав доказів створення відповідачем перешкод у користуванні будинком.

13.02.2019 року представник відповідача подала до суду заяву, в якій просить подальший розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача та його представника. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до акту приймання в експлуатацію житлового будинку та господарських будівель від 25.07.2000 року, ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 належить будинок, який знаходиться за адресою: м. Кропивницький, пров. Харківський, 5а (а.с. 6, 7).

Відповідно до вимог ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з довідки Квартального комітету № 22 Подільського району м. Кропивницький від 19.07.2018 року № 211 ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживає там (а.с. 8).

Встановлено, що ОСОБА_4 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 28.08.2011 року, що підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 19.07.2018 року, складеного головою Квартального комітету № 22 Подільського району м. Кропивницький ОСОБА_9, в якому даний факт засвідчили сусіди ОСОБА_6 та ОСОБА_7В (а.с. 9).

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, останні 15 років. Вказав, що відповідач не проживає більше 5 років за адресою: м. Кропивницький, пров. Харківський, 5а. Зазначив, що акт про непроживання особи за місцем реєстрації від 19.07.2018 року складався в його присутності та був ним завірений.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, 13 років. Вказала, що з якого саме часу відповідач не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 їй невідомо, при цьому відповідача вона майже не бачила. Зазначила, що акт про непроживання особи за місцем реєстрації від 19.07.2018 року вона підписала у своєму дворі. Оскільки довгий час проживає в своєму будинку за вказаною адресою, погодилася зі змістом цього документу.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що з відповідачем перебуває у дружніх відносинах. Вказала, що позивач є її дядьком, а відповідач двоюрідним братом. Зазначила, що проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, близько 20 років. Позивач разом з дружиною будував будинок, в них народилося двоє дітей. Позивач часто наносив тілесні ушкодження дружині. Вказала, що відповідач у 2010 році переїхав до м. Донецьк, але через рік повернувся з сім'єю назад. Оскільки знову почалися сварки між сторонами, відповідач з сім'єю прожив не більше року і у 2012 році переїхав звідти. Після того відповідач не проживав у будинку.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що відповідач не проживає більше шести років у будинку, який належить позивачу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кропивницький, пров. Харківський, 5а, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні будинком № 5а, по провулку Харківському в місті Кропивницькому шляхом визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його оголошення до суду апеляційної інстанції через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний