Справа № 490/7428/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

14 березня 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 24.03.2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енерго Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

24.03.2017 року Центральним районним судом м. Миколаєва постановлено заочне рішення, яким задоволено позов ПАТ "Енерго Банк", стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором № №04-001778-01 про відкриття обслуговування карткового рахунку платіжної картки Visa від 12.08.2013 року у розмірі 110808,21 грн. та судовий збір у сумі 1662,12 грн.

Ухвалою Центрального районного суду від 19.10.2018 року, постановленою під головуванням судді Черенкової Н.П., замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Енергобанк" у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого №490/7428/16-ц , виданого 19.06.2017 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» заборгованості за кредитним договором №04-001778-01 від 12.08.2013 року на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія".

11.01.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою про перегляд заочного рішення від 24.03.2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енерго Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 17.01.2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без руху.

11.01.2019 року ОСОБА_1 подано до Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.10.2018 року.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20.02.2018 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.10.2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено. Замінено стягувача ПАТ "Енергобанк" на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №490/7428/16-ц, виданого 19.06.2017 року Центральним районним судом м. Миколаєва.

Розділ VI Цивільно-процесуального кодексу України передбачає вирішення процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) і є завершальною стадією цивільного процесу.

Справу передано судді Черенковій Н.П. 14.03.2019 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Самовідвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв'язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.

При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.

Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.

Відповідно до п.п. 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" субєктивний критерій це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Обєктивний критерій це факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви у безсторонності судді та оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).

ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_2 ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Враховуючи викладене, з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді,головуючий суддя вважає необхідним, в силу ст.ст. 36, 37 ЦПК України, заявити собі самовідвід по справі №7428/16-ц.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 258, 260 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 24.03.2017 року у справі 490/7428/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Енерго Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова