Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1960/17 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 3 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №278/1960/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Тетерівська об'єднана територіальна громада Житомирського району Житомирської області про усунення перешкод у користуванні власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Грубіяна Є.О. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим згодом позовом до ОСОБА_2, третя особа - Тетерівська об'єднана територіальна громада Житомирського району Житомирської області про усунення перешкод у користуванні власністю. В обгрунтування позову вказувала, що їй належить земельна ділянка АДРЕСА_1, площею 0,21 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка була придбана відповідно до договору купівлі-продажу від 12.05.2016 у ОСОБА_3 Власницею суміжної земельної ділянки по вул. по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2 Межі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 було встановлено за зверненням попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_3, який володів вказаною земельною ділянкою на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1996 року. Однак, фактично ОСОБА_2 порушила межі належної їй земельної ділянки, змістивши спільну межу вглиб її земельної ділянки, що призвело до захоплення частини її земельної ділянки площею 337 кв.м. Експертним дослідженням проведеним ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» від 11 квітня 2017 року №360/17 підтверджується факт невідповідності фактичної площі і конфігурації земельної ділнки, яка перебуває в її користуванні, площі та конфігурації земельної ділнки на яку видано Державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1996 року. Враховуючи вищевикладене просила, усунути перешкоди, які їй чиняться відповідачкою ОСОБА_2 у користуванні належним їй на праві власності нерухомим майном - земельною ділянкою АДРЕСА_1, площею 0,21 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знести огорожі, недобудовані об'єкти будівництва та звільнити від будівельних матеріалів і сміття, які розташовано на її земельній ділянці, за рахунок відповідачки і повернути їй у володіння і користування земельну ділянку площею 337 кв.м, право власності на яку підтверджено Державним актом про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1996 року.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування апеляційної скарги, зокрема, вказує, що вона як власниця земельної ділянки, позбавлена можливості реалізувати свої законні права, а саме: самостійно господарювати на землі, розпочати будівництво житлового будинку на ділянці придбаній саме з цією метою. Дії відповідачки напряму позбавили її права володіння земельною ділянко в повному обсязі впродовж більше як року, оскільки не відновивши межі земельної ділянки вона позбавлена можливості розробити проект будівництва в прив'язці до меж земельної ділянки та розпочати будівельні роботи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,21 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в АДРЕСА_2. Право власності на земельну ділянку виникло на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.2016 укладеного між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованим в реєстрі за №1652.

ОСОБА_3 вищевказана земельна ділянка належала на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1996 року.

Рішенням виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №160 від 18.08.2016, присвоєно адресу земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1, площею 0,21 га, кадастровий номер НОМЕР_1 - АДРЕСА_1

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в с.Перлявка Житомирського району Житомирської області, та яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 Право власності на зазначену земельну ділянку ОСОБА_2 набула за договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним між нею та ОСОБА_5 27 листопада 2007 року. ОСОБА_5 вищевказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 12 жовтня 2005 року. Межі земельної діляннки були визначені розміром 80,17 м х 31,25 м х 80,86 м х 31, 63 м.

Відповідачка ОСОБА_2 в 2008 році виготовила технічну документацію щодо встановленн меж земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 в ЗАТ «Житомирбудрозвідування». Згідно плану встановлення меж земельної ділянки параметри земельної ділянки встановлені за розмірами 83,49 м х 30,01 м х 84,67 м х 29,85 м. Межі земельної ділянки закріплені 6 -ма межовими знаками довгострокового зберігання, які передані на зберігання власнику земельної ділянки та погоджені із суміжними землекористувачами, зокрема із ОСОБА_3

Отже, після виготовлення технічної документації конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 змінилася.

Частиною другою статті 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_2 порушила межі належної їй земельної ділянки, змістивши спільну межу вглиб її земельної ділянки, що призвело до захоплення частини її земельної ділянки площею 337 кв.м. Просила зобов'язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою та повернути в її користування земельну ділянку площею 337 кв.м., право власності на яку підтверджено державним актом про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1996 року.

Встановлено, що перед відчуженням земельної ділянки ОСОБА_3 виготовив технічну документацію щодо встановленн меж земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

В матеріалах технічної документації міститься протокол погодження меж такої земельної ділянки від 29 квітня 2016 року. Усі суміжні землекористувачі, зокрема і ОСОБА_2, погодили ОСОБА_3 межі його земельної ділянки у розмірах 84,69 м (66,96+17,73) х 25,27 м х 88,04 м (80,14+7,90) х 23,72 м. З такими розмірами погодився і сам власник проставленням свого підпису на згадуваному документі. Претензій або невдоволення проведенням інспекції ділянки ОСОБА_3 не виказував і погодився з фактичними її розмірами отримавши на зберігання шість межових знаків, будучи попередженим про відповідальність за порушення чи їх знищення.

Після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, конфігурація земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 суттєво змінилася від конфігурації цієї ділянки визначеної в державному акті про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1996 року.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ( далі -Закон) ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом:

створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону;

внесення відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру;

внесення змін до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру;

Згідно зі ст. 15 Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що інформацією про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 є технічна документація із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), 05.05.2016 року; ТОВ «Перша земельна агенція» державна реєстрація земельної ділянки проведена 05 травня 2016 року.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 26 Закону зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом.

Для внесення змін до відомостей Поземельної книги щодо цільового призначення земельної ділянки, складу угідь, нормативної грошової оцінки, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) заявник подає до органу, який здійснює ведення Поземельної книги:

заяву за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру;

оригінали документації із землеустрою, технічної документації з оцінки земель, які згідно з цим Законом є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, що згідно з цим Законом не потребує розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки);

документацію із землеустрою, на підставі якої вносяться зміни до відомостей Державного земельного кадастру, у формі електронного документа (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

В матеріалах справи відсутні докази того, що до Державного земельного кадастру вносилися зміни за заявою ОСОБА_3 чи ОСОБА_1, щодо технічної документації, якою були змінені межі земельної ділянки, кадастровий номерНОМЕР_1

На виконання ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року по справі проведено судову земельно-технічну експертизу.

Висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №382/18 від 10 квітня 2018 року встановлено, що за результатами кадастрової зйомки фактична площа земельної ділянки яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12 травня 2016 року, що знаходиться в АДРЕСА_1 - 0,2136 га. Фактична площа і конфігурація земельної ділянки ОСОБА_1 яка знаходиться в АДРЕСА_1, не відповідає площі та конфігурації земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, на яку видано державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1996 року. Земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку ОСОБА_1, конфігурація якої визначена державним актом про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1996 року, даний факт і призвів до порушення меж (перетину земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2).

Отже, за висновком експертизи фактична площа земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_1, становить 0,2136 га, тобто більша за ту яку вона придбала за договором купівлі-продажу від 12 травня 2016 року.

Судова земельно-технічна експертиза містить фактичні розміри земельної ділянки ОСОБА_1 з наступними параметрами 84,73 м х 25,41 м х 88,12 м х 23, 82 м.

Матеріали справи не містять доказів того, що земельна ділянка відповідачки накладається на земельну ділянку ОСОБА_1, зовнішні межі якої визначені відповідно до технічної документації за 2016 рік, на підставі якої проведена державна реєстрація земельної ділянки.

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили, оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

За таких обставин, суд першої інстанції оцінивши висновок судової земельно-технічної експертизи №382/18 від 10 квітня 2018 року разом з іншими доказами у справі, обгрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки зовніші межі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 на праві власності визначені технічною документацією із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) від 05.05.2016 складеною ТОВ «Перша земельна агенція», а не державним актом про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1996 року. Позивачка не надала суду першої інстанції належних та допустимих доказів про порушення відповідачкою меж її земельної ділянки, які визначені відповідно до технічної документації за 2016 рік.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 має право на земельну дідянку площею 0,2100 га, конфігурація якої визначена в державному акті про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1996 року є безпідставними, оскільки ОСОБА_3 відчужив земельну ділянку за договором купівлі- продажу позивачці, а тому державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 05 серпня 1996 року втратив юридичну силу. Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2100 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 підтверджується договором купівлі-продажу від 12 травня 2016 року, а зовнішні межі земельної ділянки визначені відповідно до технічної документації виготовленої ТОВ «Перша земельна агенція» в 2016 році.

Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення зазначено позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених ст.375 ЦПК України.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 19 березня 2019 року.

Головуючий

Судді