ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________
судді Харківського апеляційного суду Пилипчук Н.П.
справа № 643/6933/17 провадження № 22-/818/387/19
щодо постанови Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « РАО 777» , третя особа - ОСОБА_2 про розірвання договору куплі-продажу нерухомого майна, скасування державної реєстрації та визнання права власності
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАО 777» про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування державної реєстрації та визнання права власності - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що невиконання покупцем обов'язку по сплаті суми за договором на тих умовах, що передбачені договором, незалежно від об'єктивної можливості чи за відсутності такої можливості, само по собі є істотним порушенням договору, проте, позивачем не доведено, що він від невиконання відповідачем даних умов договору значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладанні договору, оскільки позивач ОСОБА_1 уклав договір з відповідачем ТОВ «РАО 777», в якому він є бенефіціарним власником з часткою в статутному капіталі у розмірі 77 відсотків, має право впливати на господарську та фінансову діяльність товариства, що на думку суду свідчить про відсутність завданої йому шкоди в результаті порушення покупцем ТОВ «РАО 777» своїх обов'язків по оплаті вартості нежитлових приміщень. Таким чином, вимоги про розірвання договору є недоведеними, внаслідок чого необґрунтованими.

Харківський апеляційний суд постановою від 14 березня 2019 року залишив без змін зазначене рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 травня 2018 року.

Керуючись статтею 35 ЦПК України, висловюю окрему думку щодо постанови Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 15 грудня 2010 року ОСОБА_1 придбав у ТОВ "ФІНВЕСТБУД" в цілому нежитлову будівлю літ. "3-4", загальною площею 5655,3 кв.м. в нежитловій будівлі ліг. «3-4», що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та прийняв на себе зобов'язання сплатити продавцю вартість цієї нежитлової будівлі у розмірі 5 500 000, 00 грн. до 30 грудня 2011 року. Державна реєстрація права власності на вищевказаний об'єкт була проведена за ОСОБА_1 16.12.2010 р. (т.1 а.с.219-223).

Свої зобов'язання по сплаті ціни продажу нежитлової будівлі ОСОБА_1 не виконав. 03.01.2012 року ОСОБА_2, як поручитель на підставі договору поруки № 4473-ПР від 14.01.2011., сплатив за ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФІНВЕСТБУД" виниклу заборгованість за придбану ОСОБА_1 нежитлову будівлю у повному обсязі, що підтверджується договором поруки, вимогою до поручителя, актом прийому-передачі та квитанцією до прибуткового касового ордеру ( т.1 а.с. 219-228).

Одним днем 28.01.2014 р. ОСОБА_1 уклав низку договорів купівлі-продажу з ТОВ «РАО 777», ТОВ «СОХАЙЖИ», ТОВ «СУВА» та ТОВ «Біфель». За умовами даних договорів ОСОБА_1 передав у власність кожного з товариств окремі частині нежитлової будівлі, які разом складають спірне житлове приміщення літ. З-4, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на умовах відстрочки сплати ціни договору до 28.01.2017 р., що підтверджується копіями відповідних договорів, копіями позовних заяв про розірвання договору купівлі-продажу та копіями рішень (т.1 а.с.229, т.1 а.с.3-8, т.2 а.с.34-38, а.с.48-50, а.с. 61-63)

Зокрема, за спірним договором, укладеним 28.01.2014 р. ОСОБА_1 та ТОВ «РАО 777», посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за № 143, ОСОБА_1 продав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «РАО 777» придбало нежитлові приміщення підвалу №1-23, загальною площею 950,3 кв.м., 1-го поверху № 1-30, загальною площею 1394,6 кв.м., антресолі 1-го поверху № 31-39, загальною площею 276,5 кв.м., антресолі 4-го поверху № 25-33, загальною площею 80,4 кв.м., сходова клітина №6, 3-го поверху, площею 32,2 кв.м., сходова клітина № 13, 4-го поверху, площею 32,6 кв.м., усього площею 2766,6 кв.м. в нежитловій будівлі літ.З-4, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на умові оплати 1 446 000 грн. до 28.01.2017 р. Право власності на зазначений об'єкт за товариством зареєстровано у єдиному державному реєстрі речових прав 28.01.2014 р. за № 447239.

За даним договором ТОВ «РАО 777» свої зобов'язання виконало частково та сплатило на користь ОСОБА_1 11.03.2014 р. 5 000 грн. та 13.03.2014 р. 4 000 грн., загальна заборгованість за договором становить 1 437 000 грн., про що повідомив в письмових поясненнях представник ТОВ «РАО 777», а позивачем даний факт не заперечувався, та підтверджується випискою по особовому рахунку РАО «777» в ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» (т.1 а.с.205).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 692 ЦК України встановлено, що договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 4 ст. 692 ЦК України якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

В даному випадку продавцеві також належить права вимагати розірвання договору купівлі-продажу з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України.

Отже, право на обрання способу захисту у випадку несплати покупцем вартості товару за договором купівлі-продажу у визначені в ньому строки належить продавцю.

ОСОБА_1 при виконанні умов договору купівлі-продажу в частині несплати вартості нежитлових приміщень вправі був звернутися до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 та в постанові Верховного Суду від 26 березня 2018 року у справі № 61-6391ск18 зазначено, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але і наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Отже, несплата вартості нежитлових приміщень продавцем за спірним договором купівлі-продажу в сумі 1 437 000 грн. свідчить про істотне порушення ним умов договору купівлі-продажу.

Посилання суду на ті обставини, що ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу з ТОВ «РАО 777», в якому він є бенефіціарним власником з часткою в статутному капіталі в розмірі 77 відсотків, має переважне право впливати на господарську та фінансову діяльність товариства, не свідчить про те, що права останнього не порушені, оскільки відповідно до ч.3 ст. 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника).

Отже, зазначеним обставинам судом першої інстанції не було надано належної оцінки, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального права.

За таких обставин, вважаю, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Проте, на час вирішення справи апеляційним судом рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ТОВ «РАО 777», ТОВ «Сува», ТОВ «Сохайжи», ТОВ «Біфель» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. Визнано недійсним договори купівлі-продажу, в тому числі й договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «РАО 777».

Постановою Харківського апеляційного суду від 31 січня 2019 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року залишено без змін .

За таких обставин, спірний договір на цей час не може бути розірваний, оскільки він у встановленому законом порядку визнаний недійсним, тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «РАО 777» про розірвання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши матеріали справи та виходячи з предмета заявленого позову, вважаю, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову із наведених вище підстав.

Суддя - Пилипчук Н.П.