КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/152/2019 Головуючий у 1 інстанції - Пархоменко О.В.
Унікальний номер справи № 367/3253/15-ц Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2018 року у цивільній справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_4, треті особи: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», ОСОБА_5, про визнання недійсними рішення ради, державного акту права власності на земельну ділянку та її витребування,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач Перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду з позовом до відповідачів Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_4, треті особи: КП «Святошинське лісопаркове господарство», ОСОБА_5, про визнання недійсними рішення ради, державного акту про право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.

На обґрунтування позовних вимог вказував, що прокуратурою області, за результатами вивчення законності розпорядження землями лісогосподарського призначення, виявлено порушення вимог законодавства при відведенні Гостомельською селищною радою земельних ділянок у приватну власність громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд. Відтак, рішенням Гостомельської селищної ради від 11.03.10 № 1298-50-У «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» затверджено проект землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1.

На підставі даного рішення, на ім'я ОСОБА_5 видано державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований відділом Держкомзему у м. Ірпінь за № 62. В подальшому на підставі договору купівлі - продажу від 26.08.2010 ОСОБА_5 відчужила зазначену земельну ділянку ОСОБА_4 Вартість земельної ділянки становить 36 671,20 гривень.

Вказував, що зазначене рішення Гостомельської селищної ради, державний акт на право власності на земельну ділянку є незаконними та мають бути визнані недійсними.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2018 року позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_4, треті особи: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», ОСОБА_5, про визнання недійсними рішення ради, державного акту права власності на земельну ділянку та її витребування - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, Перший заступник прокурора подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у ході розгляду справи судом встановлено, що рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 11.03.2010 № 1298-50-У затверджено проект землеустрою та передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,10 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за межами селища Гостомель, яка відповідно до планово - картографічних матеріалів лісовпорядкування розташована у кварталі № 19 Київського лісництва, знаходилась на момент їх відчуження в державній власності в постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство».

Зокрема, місце розташування спірної земельної ділянки та віднесення її до земель лісогосподарського призначення підтверджується матеріалами лісовпорядкування, планово-картографічними матеріалами земельної ділянки з описом меж та експлікацією угідь, матеріалами державної статистичної звітності за формою 6-зем, інформаціями КП «Святошинське лісопаркове господарство» Бід 21.11.2014 за № 873, державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання «Укрдержліспроект» від 27.02.2015 р. № 57 та управління Держземагентства у м. Ірпені від 20.03.2015 р. № 0-1017-0.4-315/2-15, що не спростовано жодними доводами та доказами відповідачів у справі.

Більше того, згідно протоколу п'ятдесятої сесії п'ятого скликання Гостомельської селищної ради вбачається, що будь - якої сесії 11.03.2010 р. радою не проводилось, оскільки цей протокол датований 18.03.2010. Однак, згідно порядку денного сесії ради від 18.03.2010 р. рішенням за № 1298-50-У затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок 60 громадянам (включно і ОСОБА_5.).

Таким чином, матеріали справи свідчать, що прокурору стало відомо про порушення інтересів держави через прийняття селищною радою спірного рішення, яким відведено у т.ч. і спірну земельну ділянку (одночасно з низкою інших у складі єдиного лісового масиву) у приватну власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, лише за результатами вивчення законності розпорядження землями лісу на території Гостомельської селищної ради під час проведення перевірки на підставі постанови від 16.05.2014 № 51 із залученням для повного всебічного та об'єктивного дослідження вказаних питань Державної інспекції сільського господарства у Київській області.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що рішення селищної ради та державний акт на земельну ділянку є незаконними, однак, у задоволенні позовних вимог було відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Зі змісту ст. 267 ЦК України вбачається, що позовну давність законодавець пов'язує із проміжком часу, протягом якого порушені права та захищені законом інтереси можуть бути захищені в судовому порядку, убачається, що недотримання визначеного в законі строку звернення до суду може бути підставою для відмови у позові виключно у разі встановлення судом порушення права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Вказує, що жодних доказів про одержання Кабінетом Міністрів України оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування від 11.03.2010 №1298-50-У і доданих до нього матеріалів відповідачами не надано та матеріали справи не містять, що вказує на прийняття судом рішення у порушенням вимог ч. 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України на підставі припущень та безпідставність застосування до спірних правовідносин наслідків спливустроків позовної давності, передбачених ст. 267 ЦК України.

Представник прокуратури , представник Кабінету Міністрів України підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник Гостомельської селищної ради Київської області просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_4 та КП «Святошинське лісопаркове господарство» в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доказами підтверджено, що на момент відведення спірна земельна ділянка перебувала у постійному користуванні лісового господарства та згідно з планово - картографічними матеріалами лісовпорядкування знаходилась у кварталі № 19 Київського лісництва. Отже, спірну земельну ділянку передано у власність ОСОБА_5 з порушенням порядку зміни цільового призначення земель та без її вилучення із Державного лісового фонду України. Проте прокурором пропущено строк позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 11.03.10 № 1298-50-У "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" затверджено проект землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в селищі Гостомель, вул. Київська, 33.

На підставі вказаного рішення на ім'я ОСОБА_5 видано державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований відділом Держкомзему у м. Ірпінь за №62.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 серпня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С., зареєстровано в реєстрі за № 3603 ОСОБА_7, який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_5 відчужив зазначену земельну ділянку ОСОБА_4, вартість земельної ділянки становить 36 671,20 гривень. На даний час власником зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_4

Відповідно до Указу Президента України від 01 травня 2014 року "Про зміну меж національного природного парку "Голосіївський" змінено межі національного природного парку "Голосіївський" шляхом розширення його території на 6 462,62 гектара за рахунок земель Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд", що включаються до складу національного природного парку "Голосіївський" без вилучення у землекористувача. Відповідно до цього Указу Кабінет Міністрів України зобов'язано забезпечити розроблення протягом 2015-2016 років проекту землеустрою з організації та встановлення меж території, що включається до складу національного природного парку "Голосіївський" без вилучення у землекористувача.

Згідно відповіді на запит прокуратури Київської області від 27.02.2015 року № 05/1-378 та № 05/1-437 вих-15 від 04.03.2015 року щодо надання планово-картографічних матеріалів по селищу Гостомель, на яких відображення межі населеного пункту станом на 01.01.2011 Управління Держземагенства у м. Ірпені Київської області від 20.03.2015 року № 0-1017-0.4-315/2-15 повідомило, що в зв'язку з відсутністю землевпорядної документації із зазначенням меж парку «Голосіївський», Управління немає можливості надати інформацію про входження земельних ділянок з вказаними у листі кадастровими номерами до меж парку "Голосіївський".

Згідно відповіді КП "Святошинське лісопаркове господарство" від 21.11.2014 року № 873, згідно статуту підприємства, зареєстрованого Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією 11.03.2002 року підприємство є правонаступником державного лісопаркового господарства, заснованого на комунальній власності та здійснює лісогосподарську діяльність на закріпленій території. Також в цьому листі зазначено, що з листа прокуратури м. Києва їм стало відомо, що протягом 2011-2012 років було пред'явлено 18 позовів на площу 2,7 га про скасування рішень Гостомельської селищної ради, державних актів та повернення земельних ділянок.

Відповідно до постанови про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів № 51 від 16.05.2014 року постановлено провести перевірку в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в Гостомельській селищній раді Київської області з питань додержання вимог земельного законодавства під час відведення земельних ділянок у власність громадян для будівництва житлових будинків, загальною площею 12,75 га.

Відповідно до ст.19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 20 ЗК України (тут і далі в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико - культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (стаття 21 ЗК України).

За статтею 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Відповідно до статей 56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність, який визначається нормами Конституції України, ЗК України, іншими законами й нормативно-правовими актами.

При цьому згідно зі статтею 3 ЗК України земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать ЗК України.

Водночас у пункті 2 статті 5 ЛК України передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Відтак застосування норм земельного і лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинно базуватись на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки.

Оскільки земельна ділянка й права на неї на землях лісогосподарського призначення є об'єктом земельних правовідносин, то суб'єктний склад і зміст таких правовідносин повинен визначатися згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду.

Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів щодо охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв'язок їх використання із лісокористуванням.

Планування використання земель лісогосподарського призначення здійснюється головним чином у формі лісовпорядкування, яке, зокрема, передбачає складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням (пункт 13 статті 46 ЛК України).

Поряд із земельним кадастром здійснюється облік лісів та ведеться органами лісового господарства державний лісовий кадастр на основі державного земельного кадастру (частина друга статті 49 ЛК України) та включає: облік якісного і кількісного стану лісового фонду України; поділ лісів на категорії залежно від основних виконуваних ними функцій; грошову оцінку лісів (у необхідних випадках); інші показники (стаття 51 ЛК України).

Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу.

Відповідно до статті 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

За статтею 13 ЗК України до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 га, що перебувають у державній власності, належить до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин (стаття 27 ЛК України, тут і далі в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частиною другою статті 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідно до частини дев'ятої статті 149 ЗК України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси - площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

За статтею 48 ЛК України в матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об'єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно - правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об'єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов'язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Згідно з нормами статей 181-184, 202-204 ЗК України, законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про землеустрій» дані державного земельного кадастру - це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації.

Відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово - картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово - картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово - картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкування відносяться до планово - картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України.

На момент відведення спірна земельна ділянка згідно з інформацією КП «Святошинське лісопаркове господарство» та ВО «Укрдержліспроект» перебувала у постійному користуванні лісгоспу та відповідно до планово - картографічних матеріалів лісовпорядкування знаходилась у кварталі №19 Київського лісництва.

За інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання «Укрдержліспроект» від 08.10.2014 року спірна територія була лісами ще з радянських часів. Так, на підставі Постанови ЦК КПУ і Ради Міністрів УРСР від 20.06.1956 року № 673 та рішення виконкому Київської міської ради від 07.08.1956 року №1186 створено Святошинське лісопаркове господарство, яке ввійшло до складу управляння зеленої зони м. Києва. Загальна площа Святошинського лісопаркового господарства на момент створення становила 14167 га., вказані землі передано без вилучення із Держлісфонду України.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що прокурором доведено незаконність рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11.03.10 № 1298-50-У «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1000 га. У задоволенні позовних вимог Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України суд відмовив у зв'язку із закінченням строку позовної давності.

Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції та вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування позовної давності.

Відповідно до ст.257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відмовляючи в позові за закінченням строку позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що у відповіді КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 21 листопада 2014 року №873, зазначено, що з листа прокуратури м.Києва їм стало відомо, що протягом 2011-2012 року було пред'явлено 18 позовів на площу 2,7 га про скасування рішень Гостомельської селищної ради, державних актів та повернення земельних ділянок. Крім того, на адресу Гостомельської селищної ради прокурором м. Ірпеня прокуратури Київської області неодноразово направлялися вимоги про надання належним чином завірених копій рішень Гостомельської селищної ради щодо передачі у власність земельних ділянок по вул. Київська і Щорса із наданням повного пакету документів, на підставі яких приймалися вказані рішення, а саме, 06 жовтня 2010 року №8802 вимога про надання матеріалів у зв'язку з проведенням прокуратурою м. Ірпеня перевірки оригіналів рішень Гостомельської селищної ради про надання у власність громадянам земельних ділянок в селищі Гостомель по вул. Київській та вул. Щорса, а також повного пакету документів, на підставі яких приймалися вказані рішення; 13 січня 2011 року за №312 у строк до 14 січня 2011 року на виконання термінового завдання прокуратури Київської області за зверненням народного депутата України щодо законності надання радою земельних ділянок; 11 лютого 2011 року за №1425 у строк до 11 лютого 2011 року за зверненням народного депутата України; 04 липня 2011 року за №5081вих у строк до 05 липня 2011 року на виконання завдання прокуратури Київської області.

Разом з тим, вказані документи не є належними доказами того, що прокурору було відомо з 2011 року про наявність рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-У «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1000 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , та про видачу ОСОБА_5 державного акту на право власності на спірну земельну ділянку.

В листі КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 21 листопада 2014 року №873 та зазначених запитах прокуратури відсутні посилання на конкретні рішення, осіб, яких вони стосуються, та реквізити земельних ділянок.

Згідно наявного в матеріалах справи листа Гостомельської селищної ради від 23 жовтня 2010 року до прокуратури було направлено 50 рішень про надання у приватну власність земельних ділянок, розташованих в смт. Гостомель по вул. Київська і вул. Щорса, без вказівок на період прийняття таких рішень та осіб, яких вони стосуються.

У той же час за наслідком перевірок прокуратури, проведених у 2014 році прокуратурою установлено, що Гостомельською селищною радою в 2010 році було прийнято 81 рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, в 2011-2012 роках прокурор звертався до суду із позовами про скасування рішень Гостомельської селищної ради про надання у власність громадянам земельних ділянок в селищі Гостомель по вул. Київській та вул. Щорса.

Оспорюване рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-У про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1000 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, та виданий на ім'я ОСОБА_5 державний акт, не були предметом судового розгляду.

Таким чином, вказані документи не дають підстави для висновку, що прокурору було відомо про оскаржуване рішення ради з 2011 року.

Як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, перебіг позовної давності починається з одного й того самого моменту: коли особа, право якої порушено, довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Прокурором пред'явлено позов в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, як належного розпорядника землі.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, коли стало відомо про оспорюване рішення Гостомельської селищної ради Кабінету Міністрів України.

В позовній заяві прокурор зазначив, що прокуратура довідалася про допущені порушення лише після проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства, проведеної на підставі постанови про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 16 травня 2014 року №51.

Вказані обставини відповідачами не спростовані.

З позовом до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України прокурор звернувся в червні 2015 року.

Представник Кабінету Міністрів в судовому засіданні пояснив, що Кабінету Міністрів України стало відомо про порушене право з моменту пред'явлення прокурором позову до суду.

Суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про пропуск прокурором строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

Відповідачі рішення суду першої інстанції в частині висновків про законність та обґрунтованість позовних вимог не оскаржили.

Враховуючи викладене, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання недійсними рішення ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_4 на користь прокуратури Київської області підлягає стягненню 1096,20 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги - в рівних частках - по 548,10 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 1 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Задовольнити позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_4, треті особи: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», ОСОБА_5, про визнання недійсними рішення ради, державного акту права власності на земельну ділянку та її витребування.

Визнати недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11.03.2010 року № 1298-50-У «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1000 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_5 наземельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1000 га з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_4.

Витребувати з володіння ОСОБА_4 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 та з Гостомильської селищної ради Київської області на користь прокуратури Київської області по 548 гривень 10 копійок судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: