КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф.
Єдиний унікальний номер справи № 759/6904/18
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4911/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у порядку регресу,

встановив:

У квітні 2018 року ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 14 лютого 2017 року в м. Києві на перехресті вул. Кільцева дорога - вул. Глушкова мала місце ДТП за участю автомобіля «Renault», д.н. «НОМЕР_1» під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen Passat», д.н. «НОМЕР_2» під керуванням ОСОБА_3, який внаслідок удару зіткнувся з автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н. «НОМЕР_3» під керуванням ОСОБА_4

Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам «Volkswagen Passat» д.н. «НОМЕР_2» та «Chevrolet Lacetti» д.н. «НОМЕР_3» було завдано механічних ушкоджень, а власникам вказаних транспортних засобів - матеріального збитку.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 р. водія автомобіля «Renault», д.н. «НОМЕР_1» - ОСОБА_2 визнано винним в ДТП.

ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на виконання договору загальнообов'язкового страхування від 23 вересня 2016 року Полісу № АК/0491796, що був укладений з власником автомобіля «Renault», д.н. «НОМЕР_1», ОСОБА_5, визнало ДТП страховим випадком і виплатило страхове відшкодування потерпілим:

- 12 418,00 грн. - ОСОБА_3 (власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н. «НОМЕР_2») на підставі страхового акту № ОЦ/177/008/17/1139 від 06 червня 2017 р.;

- 4534,57 грн. - ОСОБА_4 (власнику автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н. «НОМЕР_3») на підставі страхового акту ОЦ/177/008/17/1129 від 06 червня 2017 р.

Вказані суми і визначені в якості збитків.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на п.«ґ» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону.

Статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов'язок водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП та повідомити дані про застрахований ТЗ, і свої контактні дані. Такий обов'язок законодавець встановив для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам, тобто уникнути збитків.

Позивач зазначав, що відповідачем було порушено умови договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Полісу №АК/0491796 та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку.

На підставі викладеного ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просило стягнути із ОСОБА_2 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 16 952,57 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подало до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач, всупереч вимог закону, не повідомив страховика про настання страхового випадку протягом трьох днів після настання страхової події, а тому страховик набув права вимоги до страхувальника в порядку регресу.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Ухвалою Київського апеляційного суду 15 лютого 2019 року відкрито провадження у справі.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення збитків в порядку регресу в розмірі 16 952,57 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що 14 лютого 2017 року в м. Києві на перехресті вул. Кільцева дорога - вул. Глушкова мала місце ДТП за участю автомобіля «Renault», д.н. «НОМЕР_1» під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen Passat», д.н. «НОМЕР_2» під керуванням ОСОБА_3, який внаслідок удару зіткнувся з автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н. «НОМЕР_3» під керуванням ОСОБА_4 (а.с 11).

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року ОСОБА_2Р визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 12).

ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на виконання договору загальнообов'язкового страхування від 23 вересня 2016 року Полісу № АК/0491796, що був укладений з власником автомобіля «Renault», д.н. «НОМЕР_1», ОСОБА_5, визнало дане ДТП страховим випадком і виплатило страхове відшкодування потерпілим:

- 12 418,00 грн. - ОСОБА_3 (власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н. «НОМЕР_2») на підставі страхового акту № ОЦ/177/008/17/1139 від 06 червня 2017 р. (а.с. 23-24);

- 4534,57 грн. - ОСОБА_4 (власнику автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н. «НОМЕР_3») на підставі страхового акту ОЦ/177/008/17/1129 від 06 червня 2017 р. (а.с. 31-32).

В подальшому, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до ОСОБА_2 з претензією про відшкодування збитків в порядку регресу на підставі ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с 33-34).

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16 та постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 61-18св17.

Судом першої інстанції належним чином встановлено, що про подію ДТП позивача письмово повідомили потерпілі безпосередньо в день події, а відтак позивач не був позбавлений можливості встановити факт ДТП, обставини та наслідки події, розмір заподіяної шкоди, тощо, і як свідчать матеріали справи позивач такою можливістю скористався.

Крім того, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не доведено, що відсутність письмового повідомлення про ДТП призвело до необґрунтованих виплат.

Отже, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред'явлення регресного позову, ґрунтуючись на правильному застосуванні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про безпідставність позову, оцінюються колегією суддів критично, оскільки обов'язок повідомлення страховика про настання ДТП установлений для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами та запобігти необґрунтованим витратам, і позивач такою можливістю скористався, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Твердження апелянта про те, що за будь-яких обставин, крім поважності причин пропуску строку повідомлення страховика про ДТП, страховик має право на відшкодування шкоди в порядку регресу від страхувальника чи водія забезпеченого транспортного засобу, відхиляються колегією суддів, оскільки ґрунтуються лише на власному тлумаченні апелянтом норм законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І.Савченко