Справа № 472/1178/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2019 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Тустановського А.О.,

при секретарі Тарєлкіній Н.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 10.06.2003 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна згідно якого вона купила у відповідача за 75000 гривень нежитлове приміщення відділу «Культтовари» - магазину №2, який є частиною цегляної будівлі «Торгівельний комплекс», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з терміновим від`їздом відповідачки у сімейних справах до Німеччини, ми оформили договір купівлі-продажу нерухомого майна в простій письмовій формі та домовились нотаріально посвідчити його у Веселинівській державній нотаріальній конторі до 01.10.2003 року, що прописали в самому договорі.

На підтвердження факту досягнення згоди між ними, позивач сплатила відповідачці кошти в розмірі 75000 грн., про що остання написала розписку, а відповідач прийняла кошти, передала позивачці магазин, ключі від магазину та документи і зобов`язалась підготувати всі необхідні документи на нерухоме майно та звернутись до 01.10.2003 року до нотаріальної контори за нотаріальним посвідченням договору.

В літку 2007 року ОСОБА_2 , з метою підготовки документів для нотаріального посвідчення договору звернулась до Кудрявцівської селищної ради та Веселинівської філії Миколаївської МБТІ з питанням про виділення магазину окремої адреси та проведення поточної інвентаризації.

Рішенням виконкому Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 31.01.2008 року № 7 магазину було присвоєно окрему адресу: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 « АДРЕСА_1 ». В зв`язку з присвоєнням магазину нової адреси Веселинівською філією МБТІ було проведено поточну інвентаризацію, а 05.02.2008 року на ім`я відповідачки видано нове свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_1 та проведено реєстрацію права власності відповідачки на нежитлову будівлю, магазин «Культтовари».

Отримавши нове свідоцтво про право власності відповідачка передала його позивачці та посилаючись на брак часу знов ухилилась від звернення до нотаріуса.

Враховуючи те, що відповідач постійно ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, позивачка звернулась до суду та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна та визнати за нею право власності на нежитлову будівлю, магазин «Культтовари».

Ухвалою суду від 11.09.2019 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились. Від представника позивача ОСОБА_3 в судове засідання надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, викладені в позовній заяви обставини підтверджує та проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належало майно, яке складається з відділу «Культовари» - магазин № 2, який є частиною цегляної будівлі «Торгівельного комплексу», загальною площею 105 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується свідоцтвом, виданим 10.08.2000 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Болгарчук О.Ф. на підставі акта про проведення прилюдних торгів та зареєстрованого в реєстрі за № 1252 /а.с. 9/ та реєстраційним посвідченням Веселинівської філії МБТІ від 21.08.2000 року, відповідно до якого за ОСОБА_2 зареєстрованого право власності на магазин «Культовари», що розташований в АДРЕСА_1 /а.с. 10/.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 10.06.2003 року між сторонами по справі, відповідач ОСОБА_2 продала, а позивач ОСОБА_1 купила відділ «Культтовари» - магазин № 2, який є частиною цегляної будівлі «Торгівельного комплексу», загальною площею 105 кв.м. та знаходиться в АДРЕСА_1 /а.с. 21/. Зазначений договір укладено в простій письмовій формі. Відповідно до п. 7 Договору, сторони погодили між собою нотаріальне посвідчення договору у Веселинівській державній нотаріальній конторі в термін до 01.10.2003 року.

Згідно розписки, власноручно написаною відповідачем ОСОБА_2 10.06.2003 року, остання підтвердила факт продажу вищевказаного магазину ОСОБА_1 , за що отримала від неї грошові кошти в розмірі 75000 гривень та зобов`язалась в термін до 01.09.2003 року підготувати всі необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна /а.с. 22/.

Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 10.06.2003 року ОСОБА_2 , у відповідності до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.06.2003 року, передала ОСОБА_1 відділ «Культтовари» - магазин № 2, який є частиною цегляної будівлі «Торгівельного комплексу», загальною площею 105 кв.м. та знаходиться в АДРЕСА_1 та документи на право власності на вказане нерухоме майно, а ОСОБА_1 прийняла вказане нерухоме майно та документи на нього та відповідно до умов договору віддала грошові кошти в розмірі 75000 гривень, які відповідач прийняла без зауважень /а.с. 23/.

Рішенням виконавчого комітету Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 31.01.2008 року № 7, магазин «Культтовари», що належить відповідачці, виділено в окрему адресу з ОСОБА_4 , 40-а на АДРЕСА_1 , 40-ж /а.с. 25/.

05.02.2008 року, на підставі вказаного рішення, Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого відповідачці на праві приватної власності належить нежитлова будівля, магазин «Культтовари», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 а.с. 32/.

Згідно витягу про реєстрацію права власності № 17617252 від 05.02.2008 року, право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за відповідачкою за № 22004717 /а.с. 33/.

Згідно постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19.05.2016 року № 1377-VІІІ селище міського типу Кудрявцівка Веселинівського району перейменовано на селище міського типу Токарівка.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 та ст. 657 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Аналогічні положення закону також передбачала ст. 47 ЦК України 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач за умовами письмового договору купівлі-продажу нерухомого майна передала магазин, ключі та документи на магазин позивачці, а позивачка прийняла зазначене майно та документи, сплатила відповідачці за магазин грошові кошти та користується ним протягом 16 років, відповідач при цьому позовні вимоги визнала та законності користування позивачкою магазином не заперечує.

Таким чином, враховуючи те, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та частково виконали взяті на себе зобов`язання, однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна органом місцевого самоврядування були зроблені зміни в адресі місця розташування магазину, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, договір купівлі-продажу нерухомого майна необхідно визнати дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно магазин.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 19, 76, 142, 263-265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі, магазину «Культтовари», площею 105 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10 червня 2003 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , право власності на нежитлову будівлю, магазин «Культтовари», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.