Справа № 204/4947/19
Провадження № 2/204/1440/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек», третя особа Дніпровська міська рада в особі Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» щодо відмови безоплатного проїзду позивачу протиправними, стягнути з відповідача вартість проїзду в сумі 7 грн., стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 400 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що позивач має статус ветерана органів внутрішніх справ. 10 червня 2019 року о 19 год. 00 хв. у місті Дніпро позивач користувався автобусним маршрутом загального користування № 106, від посадочної платформи «Старомостова площа» до зупинки «Міжшкільний комбінат», що по вул. Робоча. При посадці в даний вид транспорту, яким був автобус марки «Спринтер», позивач пред`явив водію автобусу посвідчення ветерана органів внутрішніх справ, яке надає йому право на безкоштовний проїзд, але водій автобусу відмовив позивачу у пільговому проїзді, мотивував свою відмову тим, що в салоні автобусу вже було два пільгових пасажири, які мають право на пільговий проїзд. Доводи позивача про те, що в автобусах загального користування кількість пільгових місць не обмежена, водій заперечував, і позивач, щоб їхати, був вимушений оплатити проїзд. В підтвердженні здійснення оплати проїзду позивачу був виданий проїзний квіток серії ВТФЛ № 096860, без зазначення на ньому найменування та реквізитів автоперевізника. Даний автобус мав державний номерний знак НОМЕР_1 . 11 червня 2019 року позивач звернувся до територіального управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Дніпропетровській області зі скаргою на дії водія та застосування до нього заходів впливу. Позивач вважає дії водія в особі відповідача неправомірними та такими, що порушують права позивача як споживача. Зазначає також, що відмова відповідача у безоплатному проїзді принизила гідність позивача та спричинила йому моральні страждання. Маючи повне право на безоплатний проїзд, відповідач штучно обмежив право позивача, не маючі на те ніяких підстав. Держава надала позивачу певні пільги як ветерану, які відповідач ганебно не має наміру виконувати. Суму моральної шкоди позивач оцінює у 400 грн., вважає що це адекватна міра штрафної санкції для відповідача. Свій статус ветерана органів внутрішніх справ позивач заслужив 26 роками служби. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

17 жовтня 2019 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» - Колодочка О.С. до суду надійшла заява, в якій зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є ветераном органів внутрішніх справ, що підтверджується посвідченням № 034913, виданим 18 січня 2006 року УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 4).

Правовий статус ветеранів органів внутрішніх справ закріплений у Законі України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» № 203/98-ВР від 24 березня 1998 року.

Згідно з п. 11 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», ветеранам органів внутрішніх справ надаються пільги, зокрема, безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту (за винятком таксі) за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських маршрутів у межах України.

11 червня 2019 року позивач звернувся до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті зі скаргою з приводу відмови у пільговому перевезенні на автобусному маршруті № 106, в якій зазначив, що 10 червня 2019 року близько 19.00 години він слідував маршрутним автобусом № 106 від зупинки «Старомостова площа» до зупинки «Міжшкілький комбінат», що належить автоперевізнику - Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек». При посадці в автобус він пред`явив водію посвідчення ветерана органів внутрішніх справ, що дає право на безоплатний проїзд, однак водій автобусу відмовив позивачу у пільговому проїзді, мотивуючи свою відмову тим, що в салоні автобусу вже було два пільгових пасажири, у зв`язку з чим позивач був вимушений оплатити проїзд в сумі 7 гривень, на підтвердження чого на вимогу позивача йому був виданий квиток серії НОМЕР_2 0966860 (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

21 червня 2019 року вищевказану скаргу позивача було розглянуто відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» та за вих. № 398 повідомлено Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про те, що скарга розглянута в підприємстві на засіданні постійно діючої комісії з профілактики порушень транспортного законодавства та безпеки руху, за участю водія, який виконував перевезення по маршруту 106 (автомобіль Мерседес НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 По факту відсутності на проїзних документах реквізитів підприємства проведено додатковий інструктаж з відповідними фахівцями, проведено ревізію квитково-касової документації. Водій транспортного засобу ОСОБА_2 працює на підприємстві з грудня 2018 року, за порушення правил перевезення пасажирів водію ОСОБА_2 оголошено догану. З водіями маршруту 106 проведено додатковий інструктаж з питань перевезення пільгової категорії пасажирів (а.с. 8).

26 червня 2019 року Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті позивачу ОСОБА_1 було направлено відповідь на його звернення від 11 червня 2019 року (а.с. 7), в якій повідомлено, що його звернення було розглянуто спільно з перевізником ТОВ ВКФ «Ігрек», який обслуговує міський автобусний маршрут загального користування № 106.

Тобто, з викладеного вбачається, що відповідач фактично визнав факт порушення водієм автобусного маршруту № 106 правил перевезення пасажирів за фактом скарги позивача ОСОБА_1 від 11 червня 2019 року, про що свідчить також і визнання представником відповідача позовних вимог за даним позовом ОСОБА_1

У частинах 2 та 3 статті 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплено, що автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

В пункті 145 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2007 року № 1184) визначено, що автомобільний перевізник зобов`язаний, зокрема: забезпечити дотримання персоналом вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів; здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів, яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням визнання відповідачем позову, дії Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» щодо відмови ОСОБА_1 у безоплатному проїзді слід визнати протиправними, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у зв`язку з протиправними діями відповідача позивач був вимушений оплатити вартість проїзду в автобусі маршруту № 106 в сумі 7 гривень, маючи при цьому законне право на безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту (за винятком таксі), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вартість проїзду в сумі 7 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 400 грн. суд виходить з наступного.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Суд вважає доведеним факт душевних страждань позивача, реальність яких не викликає сумніву, які знаходяться в причинному зв`язку з діями відповідача, а тому позивач має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з порушенням відповідачем гарантованого державою права позивача як ветерана органів внутрішніх справ на безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту.

Отже, виходячи з засад розумності, справедливості та об`єктивності суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» на користь позивача ОСОБА_1 400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір за три позовні вимоги у загальному розмірі 2 305 грн. 20 коп. (768 грн. 40 коп. + 768 грн. 40 коп. + 768 грн. 40 коп. = 2 305 грн. 20 коп.).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 1166 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Законом України «Про автомобільний транспорт», ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Караваєва, буд. 11, ), третя особа Дніпровська міська рада в особі Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури (місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, ) про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди задовольнити.

Визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» щодо відмови ОСОБА_1 у безоплатному проїзді.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» на користь ОСОБА_1 вартість проїзду у розмірі 7 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 400 грн., а всього 407 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» судовий збір в дохід держави в сумі 2 305 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська