ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/269/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2018 року, у складі судді Дорошинської В.Е., у справі за позовом ОСОБА_3 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Леніна-2" та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В :

22 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила: усунути їй перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями, а саме: сараєм площею 52,6кв.м; сараєм площею 11,7кв.м; сараєм площею 54,07кв.м; сараєм площею 14,0кв.м; сараєм площею 15,9кв.м; сараєм площею 57,6кв.м; сараєм площею 15,2кв.м; сараєм площею 27,8кв.м; сараєм площею 51,5кв.м, згідно технічного паспорту, розташованими на території будинку № АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання ОСББ "Леніна-2" та ОСОБА_2 надати їй вільний доступ до цих приміщень та передати ключі від замків від цих приміщень.

Позов обґрунтувала наступним. Вона є власницею квартири № АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2014 року. Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 на території будинку, розташовані допоміжні будівлі, а саме: 9 сараїв та вбиральня. ОСББ та його голова правління ОСОБА_2 зобов'язані забезпечувати дотримання інтересів всіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю. Однак вказаних обов'язків не виконують. Через неприязні стосунки, які склалися між нею та ОСОБА_2, питання про надання їй у користування допоміжних приміщень відповідачами не розглядається, ігноруються її вимоги про надання можливості користування допоміжними приміщеннями. ОСОБА_2 повісив на усі сараї замки і на власний розсуд вирішує кому надати у користування сараї, а кому не надавати. Відповідачі всіляко намагаються усунути її від участі в управлінні майном будинку, від користування спільним майном будинку, ігноруючи її вимоги про надання можливості користуватися допоміжними приміщеннями. Вони не попереджають її про проведення зборів. 05 травня та 12 червня 2017 року нею на адресу ОСББ та голови правління ОСОБА_2 були направлені заяви про забезпечення їй, як співвласнику багатоквартирного будинку, доступу до вищевказаних допоміжних будівель. Однак відповідачі утрималися від отримання вказаних листів. Оскільки вказаними діями відповідачів вона позбавлена можливості вільно користуватись допоміжними приміщеннями (сараями), які є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку, одним з яким є вона (позивач), вважає що порушуються її права на безперешкодне та вільне здійснення права власності на ці приміщення, а тому просить задовольнити позов.

Оскаржуваним рішенням від 18 вересня 2018 року позов задоволено повністю. Суд вирішив:

--- усунути ОСОБА_3перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями, а саме: сараєм площею 52,6 кв.м; сараєм площею 11,7 кв.м; сараєм площею 54,07 кв.м; сараєм площею 14,0 кв.м; сараєм площею 15,9 кв.м; сараєм площею 57,6 кв.м; сараєм площею 15,2 кв.м; сараєм площею 27,8 кв.м; сараєм площею 51,5 кв.м, згідно технічного паспорту, розташованим на території будинку АДРЕСА_1, шляхом зобовязання ОСББ "Леніна-2" та ОСОБА_2надати ОСОБА_3вільний доступ до цих приміщень та передати ключі від замків цих приміщень;

--- стягнути з ОСББ "Леніна-2" на користь ОСОБА_3судові витрати у сумі 640грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зокрема вказав, що судом не зазначено який є спір між сторонами та яке право позивача порушено кожним з відповідачів, і в позові, і в рішенні суду не зазначено які саме вимоги ставляться до кожного з відповідачів та як саме порушуються права позивача кожним з відповідачів, і в позові, і в рішенні не наведено жодних доказів. Також вказав, що судом помилково не враховано, що позивач не є членом ОСББ, у квартирах здійснює підприємницьку діяльність, а тому позов мав бути поданий у порядку господарського судочинства. Крім того зазначив, що у судовому рішенні відсутні посилання на вмотивованість або невмотивованість аргументів та доказів у відзиві. Також вказав, що судом не враховано, що спірні приміщення приватизовані мешканцями будинку.

При апеляційному розгляді справи відповідач ОСОБА_2 та його адвокат Дмитрук С.С. зазначили, що апеляційна скарга подана саме від ОСОБА_2, що апеляційну каргу ОСББ "Леніна-2" не подавало, а подало лише відзив на скаргу ОСОБА_2

Отже, враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог до відповідача-2 ОСОБА_2 і не оскаржується в частині задоволення позовних вимог до відповідача-1 ОСББ "Леніна-2".

У своєму відзиві ОСББ "Леніна-2" (від його імені діє голова ОСОБА_2.) просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

У своєму відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25 вересня 2014 року, укладеного між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець), продавець передала у власність покупцю належну їй на праві приватної власності трикімнатну квартиру житловою площею 49,9 кв.м, загальною площею 68,4 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а продавець приймає вказану квартиру та сплачує обговорену грошову суму (а.с.5).

Згідно технічного паспорту на будинок № АДРЕСА_1 на території будинку, розташовані наступні допоміжні будівлі: сарай площею 52,6кв.м; сарай площею 11,7кв.м; сарай площею 54,07кв.м; сарай площею 14,0кв.м; сарай площею 15,9кв.м; сарай площею 57,6кв.м; сарай площею 15,2кв.м; сарай площею 27,8кв.м; сарай площею 51,5кв.м та вбиральня (а.с.7-10).

Вказане учасниками справи не заперечується.

Відповідно до запиту із Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСББ "Леніна-2" є юридичною особою, керівник з 22.05.2010 року - ОСОБА_2 (а.с.11-12).

Із листів від 05.05.2017 року та 12.06.2017 року, які направлені позивачем на адресу ОСББ "Леніна-2" та на ім'я Голови правління ОСОБА_2 вбачається, що позивач просить забезпечити їй, як співвласнику багатоквартирного будинку, вільний та безперешкодний доступ до сараїв та вбиральні, розташованих на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 (а.с13,16).

Як встановлено матеріалами справи та підтверджується сторонам, вказані вимоги залишились без розгляду.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку":

--- об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (абз.3 ч.1);

--- співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (абз.5 ч.1).

Відповідно до положень ст.4 вказаного Закону:

--- об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами (ч.1);

--- основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (ч.4).

Згідно з ч.ч.3 і 4 ст.14 вказаного Закону порядок здійснення прав співвласників визначається законом. Здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників.

Власникам квартир багатоквартирного житлового будинку відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України на праві спільної сумісної власності належать приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Аналогічні вимоги містить п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Згідно зі ст.1 зазначеного Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку":

--- допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) (п.2);

--- спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п.6).

Згідно ч.2 ст.4 вказаного Закону власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч.2 ст.5 вказаного Закону спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до положень ст.6 вказаного Закону:

--- співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників (п.1 ч.1);

--- реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників (ч.2).

Згідно зі ст.12 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку":

--- управління багатоквартирним будинком здійснює об'єднання через свої органи управління (ч.1);

--- за рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації (ч.2);

--- об'єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об'єднання (ч.3).

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.08.2003 року №141 затверджено Типовий статут об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 р. за № 1155/8476).

За п.16 р. ІІІ вказаного Типового статуту голова правління та його заступник обираються самим правлінням зі свого складу.

Також згідно того ж п.16 р. ІІІ вказаного Типового статуту на виконання своїх повноважень голова правління:

- веде засідання правління, якщо правління не доручило ведення засідання іншому члену правління;

- забезпечує виконання рішень загальних зборів та рішень правління;

- діє без доручення від імені об'єднання та укладає в межах своєї компетенції договори і вчиняє інші правочини відповідно до рішень правління;

- розпоряджається коштами об'єднання відповідно до затвердженого кошторису та рішень правління, має право першого підпису фінансових документів об'єднання;

- наймає на роботу в об'єднання працівників та звільняє їх, застосовує до них заходи заохочення та накладає стягнення, видає обов'язкові для працівників об'єднання накази у сфері трудових правовідносин;

- за рішенням правління видає довіреності на представництво інтересів об'єднання іншим особам;

- відкриває і закриває рахунки об'єднання в банківських установах та інших фінансових установах, підписує банківські та інші фінансові документи;

- відповідно до рішень правління здійснює інші дії, спрямовані на досягнення мети та завдань об'єднання.

У разі відсутності голови правління його обов'язки виконує заступник.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСББ, як і голова правління ОСББ ОСОБА_2, зобов'язані забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна. Також суд виходив з того, що через бездіяльність відповідачів позивач позбавлена можливості вільно користуватися спірними допоміжними будівлями, а тому суд вважав за необхідне усунути останній перешкоди у користуванні спірними сараями.

Апеляційний суд не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Так, позивач ОСОБА_3 є власницею квартири у будинку №2 по вул.Леніна на підставі договору купівлі-продажу, а тому, відповідно до вказаних положень законодавства, має право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку. Відсутні будь-які обмеження, встановлені законом або рішенням співвласників щодо користування спільним майном. Позивач зверталась до ОСББ для досудового вирішення спору.

Під час апеляційного розгляду справи стороною відповідача були подані докази, які підтверджують, як зазначено стороною відповідача, приватизацію спірних приміщень мешканцями будинку, зокрема, власниками квартир 1, 6, 8, 9, 10, 13, 15 і 16:

--- щодо квартири №1 (власники - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9) - свідоцтво про право власності на житло №6176-і від 25.11.1997р, технічний паспорт на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 та копія паспорта на ім'я ОСОБА_6;

--- щодо квартири №6 - свідоцтво про право власності на житло №17500 від 14.12.1994р (спільна сумісна власність) на ім'я ОСОБА_10 та ОСОБА_11; нотаріально посвідчене свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.12.2004р на ім'я ОСОБА_12 як спадкоємця після смерті ОСОБА_10; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.03.2005р; технічний паспорт на вказану квартиру;

--- щодо квартири №8 (власник - ОСОБА_13) - свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1 від 20.12.1993р (спільна сумісна власність) на ім'я ОСОБА_14 та ОСОБА_15; договір від 17.09.1994р про участь у витратах на утримання будинку; технічний паспорт на вказану квартиру; нотаріально посвідчений договір від 15.07.2010р купівлі-продажу вказаної квартири, укладений між продавцями ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та покупцем ОСОБА_13; копія паспорта на ім'я ОСОБА_13;

--- щодо квартири №9 (власник - ОСОБА_2) - витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.01.2006р на ім'я ОСОБА_2; технічний паспорт на вказану квартиру на ім'я ОСОБА_16; копія паспорта ОСОБА_16;

--- щодо квартири №10 - технічний паспорт на вказану квартиру; лист гр..ОСОБА_17 від начальника управління виконкому Херсонської міської ради про закріплення за вказаною квартирою сараю площею 12кв.м;

--- щодо квартири №13 - рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 18.06.1997 року, яким за сім'єю ОСОБА_18 визнано право користування сараєм №2 і підвалом №1 вказаного будинку та зобов'язано Херсонський міськвиконком передати у спільну власність 4 осіб вказану квартиру з нежитловими приміщеннями; свідоцтво про право власності на житло №6385 від 25.09.1997р (спільна сумісна власність) на ім'я ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21; технічний паспорт на вказану квартиру; лист на адресу ОСОБА_18 від начальника управління про роз'яснення закріплення за квартирою сараю і погребу з їх подальшою приватизацією;

--- щодо квартири №15 (власник - ОСОБА_3) - посвідчений на Херсонській товарній біржі договір купівлі-продажу від 29.12.2001р, укладений між продавцем ОСОБА_22 та покупцем ОСОБА_5;

--- щодо квартири №16 - технічний паспорт на вказану квартиру на ім'я ОСОБА_23.

Також подано лист на ім'я голови правління ОСББ "Леніна, 2" ОСОБА_2 (який подав заяву щодо надання інформації стосовно відведення земельних ділянок ОСОБА_24 та ОСОБА_3.) від заступника Херсонського міського голови від 02.09.2015р про те, що міською радою не приймались рішення щодо відведення у власність чи користування земельної ділянки по АДРЕСА_1

В жодному із вказаних правовстановлюючих документів не зазначено про належність відповідним власникам квартир на праві власності сараїв, підвалів чи інших допоміжних приміщень. В свідоцтвах про право власності на житло зазначено про те, що технічний паспорт є складовою частиною відповідного свідоцтва. І в відповідних технічних паспортах є написані від руки вказівки про те, що за наймачем закріплений сарай відповідною площею (вказана площа або 10, або 12, або 16кв.м).

Отже, за обставинами та поданими стороною відповідача доказами не вбачається, що зазначені сараї є окремими об'єктами права власності і що вони належать на праві власності окремим власникам квартир вказаного будинку №2 по вул.Соборній (Леніна) в м.Херсоні.

Крім того, слід звернути увагу на таке.

Провадження у цій справі було відкрито ухвалою суду від 28.09.2017 року і справу було призначено до розгляду на 26.03.2018 року о 14-00 годині (а.с.23).

23.03.2018 року від відповідача ОСОБА_2 до суду подана заява про перенесення розгляду справи та надання часу для ознайомлення та отримання правової допомоги (а.с.35).

Ухвалою суду від 26.03.2018 року суд ухвалив розгляд справи здійснити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідачу було встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву (а.с.42).

Відповідачем ОСОБА_2 подано 27.04.2018 року відзив на позовну заяву, до якого жодних доказів не долучено. У відзиві зазначено, що в позовній заяві не зазначено який є спір між сторонами та яке право позивача порушено, які вимоги ставляться до кожного відповідача, відсутнє обґрунтування позовних вимог, не наведено доказів, позивачем обрано помилковий спосіб захисту (а.с.52).

26.06.2018 року судом на адресу кожного відповідача було направлено заяви про уточнення позовних вимог (а.с.61, 64).

У своїй заяві, поданій до суду 18.07.2018 року, відповідач ОСОБА_2 просить справу розглядати в загальному порядку з викликом сторін (а.с.57).

Ухвалою суду від 23.07.2018 року суд відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та ухвалив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.59). Копії вказаної ухвали направлені всім учасникам справи 26.07.2018 року (а.с.60). Це не заперечується учасниками справи.

Справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, в результаті було ухвалено оскаржуване рішення (а.с.71, 72-73).

У свою чергу позивач ОСОБА_3 у своєму зверненні до апеляційного суду від 05.03.2019 року, яке надійшло до суду 14.03.2019 року, заперечила проти долучення вказаних доказів до матеріалів справи, оскільки вони з неповажної причини не були подані до суду першої інстанції, вони належним чином не завірені і, крім того, вони не свідчать про належність вказаних сараїв власникам квартир на праві власності, оскільки у відповідних технічних паспортах мова йде лише про право користування ними.

Разом з цим, до свого вказаного звернення позивач ОСОБА_3 долучила копію технічного паспорта №2093 на квартиру №15 вказаного будинку, в якому також зазначено сарай розм. 4,7 х 3,2м. При цьому вказала, що за її квартирою №15 також закріплено сарай площею 15,04кв.м і вона має рівні права з усіма власниками квартир на користування допоміжними будівлями. Вона просить долучити вказаний технічний паспорт у випадку, якщо будуть долучені докази, подані апелянтом.

Враховуючи зазначене, те, що від імені відповідача ОСББ відзиву на позов не надходило, необхідність поданих доказів для об'єктивного встановлення фактичних обставин справи, апеляційний суд відповідно до ч.8 ст.83, ч.3 ст.367 ЦПК України ухвалив прийняти до розгляду вказані докази, відповідно ухвалив прийняти до розгляду й доказ, поданий позивачем ОСОБА_3

Що стосується позовної вимоги до відповідача ОСОБА_2, то апеляційний суд виходить з такого.

При апеляційному розгляді справи на уточнюючі запитання суду представник позивача адвокат Ващук Я.В. зазначив, що позовна заява готувалася не ним, позов пред'явлено позивачем до двох відповідачів, а саме до ОСББ та ОСОБА_2 як фізичної особи, оскільки через неприязні стосунки, які склалися між нею та головою ОСББ ОСОБА_2, питання про надання їй у користування допоміжних приміщень відповідачами не розглядається, ігноруються її вимоги про надання можливості користування допоміжними приміщеннями. ОСОБА_2 повісив на усі сараї замки і на власний розсуд вирішує кому надати у користування сараї, а кому не надавати. Тому вважає, що ОСОБА_2, як фізична особа, теж має відповідати за позовом.

Відповідач ОСОБА_2, також і при апеляційному розгляді справи, позовні вимоги не визнає, вважає їх необгрунтовними та такими, що не підтверджені належними доказами. Зазначив, що всі вказані сараї приватизовані власниками квартир і він не має до них жодного відношення, не чинить позивачу жодних перешкод, а тому не має відповідати за позовом.

Апеляційний суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено ті обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2, нею не доведено яким чином ОСОБА_2, зокрема і при здійсненні своїх повноважень як голови ОСББ, порушив права позивача, які норми закону чи Статуту ОСББ при цьому він порушив. Останній як фізична особа, являючись головою ОСББ "Леніна-2", відповідно до законодавства не має повноважень щодо усунення перешкод, про які ставить вимоги позивач, а також щодо відновлення її порушеного права. З іншого боку, й відсутні докази порушення ним законних прав позивача своїми діями та бездіяльністю.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув і прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення позову до ОСОБА_2

Що стосується позовної вимоги до відповідача ОСББ, то в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось.

При цьому слід враховувати, що апеляційну скаргу подано саме відповідачем-2 ОСОБА_2 Останній саме так себе і позначив. Тобто він, маючи, як голова ОСББ, повноваження на подання скарги також і від імені ОСББ, таким правом не скористався, не зробив цього навіть отримавши ухвалу апеляційного суду від 22.10.2018 року про залишення його скарги без руху, в якій, крім іншого, було зазначено про можливість надходження скарги ще й від ОСББ. Більш того, ОСОБА_2 подав від імені відповідача-1 ОСББ "Леніна-2" відзив на апеляцію ОСОБА_2, в якому просив її задовольнити та розглядати справу за відсутності ОСББ.

Однак вказане не позбавляє права ОСББ "Леніна-2" в подальшому оскаржити в апеляційному порядку вказане рішення суду першої інстанції.

І хоча у своїй скарзі ОСОБА_2 і просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в позові, однак з урахуванням того, що в даній скарзі він, як відповідач-2, сам себе таким чином позначивши, діяв від свого імені і не міг діяти від імені ОСББ "Леніна-2" як голова вказаного ОСББ, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині задоволення позовних вимог позивача до ОСОБА_2

Отже, підсумовуючи викладене, апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а рішення суду першої інстанції, на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, слід скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном й ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

В решті доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та є такі, що висновки суду не спростовують. Зокрема посилання скаржника на незазначення судом який саме наявний спір між сторонами, незазначення порушеного права, а також незазначення доказів, не може бути прийняте до уваги, оскільки це не відповідає дійсності. Також не може бути прийняте до уваги посилання на неврахуванням судом того факту, що позивач не є членом ОСББ, оскільки воно є безпідставним. У законодавстві відсутнє поняття "член ОСББ", цей термін з 2015 року не вживається та замінено поняттям "співвласник", в свою чергу ОСОБА_3 є співвласником багатоквартирного будинку та має право реалізовувати свої права як співвласник. Посилання скаржника на необхідність розгляду справи в порядку господарського судочинства через здійснення позивачем у квартирі підприємницької діяльності, також не приймається до уваги, оскільки в даному випадку ОСОБА_3 звернулась до суду як фізична особа, власник квартири, права якої, як вона вважає, були порушені. Крім того слід відхилити й інші доводи скарги, зокрема й посилання скаржника на неврахування судом приватизації спірних приміщень мешканцями, оскільки вони не містять в собі підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених

позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно

розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 сплатив в установленому законом розмірі 960,00грн судового збору (а.с.84), апеляційну скаргу за вимогою до відповідача ОСОБА_2 задоволено повністю. Отже з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати в розмірі 960,00грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, ст.382 ЦК України, ст.ст.1, 4, 12, 14 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", ст.ст.1, 4-6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", п.16 р. ІІІ Типового статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.08.2003 року №141 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 р. за № 1155/8476), суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2018 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном й ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

В решті це ж рішення в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 960,00грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 20 березня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська