Справа № 222/1483/18
Провадження № 2/222/26/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.

за участю секретаря Темір В.В.,

представники учасників справи:

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське в порядку спрощеного позовного провадження, за участю позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів стягнутих на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом вказуючи, що з 2006 по 2008 рік він перебував у шлюбі з ОСОБА_5, від якого у них народилася дитина син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з нього на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, на теперішній час змінився його сімейний стан. Так, 28.02.2009 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_8, від якого 19.06.2009 року у них народився син ОСОБА_9 та 21.01.2014 року народилася донька ОСОБА_8. Як батько, він повинен утримувати свого сина ОСОБА_7, від чого ніколи не відмовиться, але також йому необхідні кошти для власного утримання та утримання нової родини. На даний час його дружина не працює, додаткових доходів крім заробітку він не має. В звязку з чим, на підставі ст. 192 СК України просить зменшити розмір аліментів стягнутих з нього на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, 16.04.2007року народження, з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітної плати.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 01.10.2018 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для зазначення в позовній заяві відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, а також для надання до позовної заяви належним чином засвідчених копій документів, які згідно додатку додаються до неї у тому числі з наданням всіх їх належним чином засвідчених копій для відповідачки, та надано позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків.

17.10.2018 року на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачем було подано заяву про усунення недоліків з завіреними належним чином додатками до позовної заяви, а саме надано наступні копії документів: паспорт позивача, його ІПН, рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 04.03.2008 року, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини ОСОБА_10, свідоцтво про народження дитини ОСОБА_11

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 22.10.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачці визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

Також відповідачці разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

До початку першого судового засідання, через канцелярію суду, ОСОБА_4 подано письмову заяву про залишення позову без розгляду з підстави підписання позовної заяви не позивачем особисто, а іншою особою.

Як було встановлено під час розгляду справи по суті, особа до якої предявлено позовні вимоги - відповідачка ОСОБА_5 змінила прізвище на «Подольна», в звязку з чим ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 20.11.2018 року за клопотанням представника позивача у справі замінено первісного відповідача ОСОБА_5 на належного відповідача ОСОБА_4 та останній визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

09.01.2019 року представником відповідачки ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_2 надано суду відзив на позов, в якому зазначено, що позовні вимоги стороною відповідача не визнаються в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень представник зазначила, що на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя 21.03.2008 року виданий виконавчий лист по справі № 2-353 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 25.01.2008 року. Зазначений виконавчий лист перебуває на виконанні у Кальміуському ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ВП № 51282261. У звязку з систематичною несплатою позивачем аліментів утворилась заборгованість по аліментам, яка станом на 31.10.2018 року становить 98638,17 грн. Позивач умисно ухиляється від сплати аліментів на користь відповідачки, категорично відмовляється від погашення заборгованості, про що повідомив їй особисто в телефонному режимі. Позивач працює за кордоном та не отримує в України офіційного доходу, проте отримує регулярний дохід за межами України в іноземній валюті. Таким чином позивач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в попередньо встановленому розмірі, що також підтверджується наявністю у нього достатньо дорогого автомобілю HYUNDAI GRANDEUR 3342, який він переховує від ДВС, оскільки автомобіль арештований та знаходиться у розшуку. На утриманні у відповідачки, окрім спільного з позивачем сина ОСОБА_7, також є ще одна неповнолітня дитина. При цьому, відповідачка має офіційний дохід в розмірі мінімальної заробітної плати. Отже, відповідачка не повинна самостійно нести тягар утримання спільного з позивачем сина. З огляду на вищевказане, вбачається, що матеріальне положення позивача значно краще ніж матеріальне положення відповідачки та її дитини. Крім цього, звертають увагу на те, що у відповідачки є всі підстави вважати, що позовна заява підписана не особисто ОСОБА_3, а іншою особою, що є підставою для залишення позову без розгляду. З огляду на наведене просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Також у відзиві представник просила визнати явку позивача в судове засідання обовязковою.

До відзиву представником відповідачки надано клопотання про витребування доказів, а також письмові докази, а саме наступні копії документів: інформації про виконавче провадження № 51282261, подання державного виконавця про оголошення розшуку від 20.02.2018 року, акту державного виконавця від 02.02.2018 року, відповіді Кальміуського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 08.01.2019 року з розрахунком боргу по аліментам № 51282261, договору про надання послуг адвоката та консультаційних послуг від 11.09.2018 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3990.

Також до відзиву додано накладну Укрпошти про направлення кореспонденції стороні позивача.

01.03.2019 року представником відповідачки ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_2 надано суду письмове клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке в заяві від 10.03.2019 року представник відповідачки просила залишити без розгляду.

Крім цього, за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_1 до справи долучено копії письмових доказів, а саме: розрахунку боргу по аліментам № 551282261 від 04.03.2019 року, постанови про припинення розшуку майна боржника від 04.03.2019 року, розписки від 01.03.2019 року. Подані документи стороною позивача не надсилалися іншій стороні з підстави їх наявності у останньої.

Позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги з вищенаведених підстав підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Також позивач підтвердив, що він особисто підписав позов, та на предявлену йому для дослідження позовну заяву зазначив, що підпис в зазначеному документі належить саме йому. Крім цього позивач пояснив, що у нього є нова родина, а саме дружина, яка не працює, та двоє малолітніх дітей. Він постійного заробітку не має, оскільки офіційно не працевлаштований, але весь час працює за наймом в різних місцях. Так йому доводилося працювати за кордоном, та на території України, виконувати різноманітну роботу, але регулярного доходу принаймні в іноземній валюті він не має. На даний час він має намір офіційно працевлаштуватися в м. Маріуполі та отримувати стабільний заробіток. Матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти відповідачки саме в такому розмірі, як зазначено в рішенні суду, оскільки він має утримувати, ще нову родину.

Представник позивача зазначила, що в звязку зі зміною сімейного стану позивача, його матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти дружині від першого шлюбу в повній мірі, що також підтверджується виниклою заборгованістю по аліментам. Але позивач на даний час погасив виниклу заборгованість, та не відмовляється сплачувати аліменти в майбутньому, але виходячи з його матеріального стану, наявності дружини, яка не працює, двох малолітніх дітей та відсутністю стабільного заробітку, він не має можливості сплачувати аліменти саме в розмірі 1/4 частки, а тому вважає, що даний розмір може бути зменшений відповідно до 1/6 частини.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися. Про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Проте, представник відповідача надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позивач погасив заборгованість перед відповідачкою по аліментам, та на даний час заборгованість відсутня, просила врахувати обставини зазначені у відзиві, а також просила справу розглянути без її участі та без участі відповідачки. Крім цього просив залишити заяву про проведення судового засідання в режимі відео конференції без розгляду.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившихся відповідачки та її представника.

Слід зазначити, що під час розгляду справи судом вирішені заявлені клопотання сторони відповідача, а саме ухвалами суду від 11.03.2019 року, які не були оформлені окремим процесуальним документом, а були занесені до журналу судового засідання, в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду та витребування доказів було відмовлено, а клопотання про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції було залишено без розгляду.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши письмову заяву представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дослідивши заяви по суті справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, і це не заперечується сторонами, що позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.03.2008 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 1/4 частині з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи утримання з 25.01.2008 року, і дане рішення набуло законної сили 14.03.2008 року.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 164457 виданого 28.02.2009 року ОСОБА_10 28.02.2009 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 та останній після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище «Ращенко», про що зроблено відповідний актовий запис № 130.

Згідно свідоцтв про народження серії 1-НО № 272905 від 30.06.2009 року та серії І-НО № 555796 від 22.01.2014 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_13 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до розрахунку боргу по аліментам № 51282261 Кальміуського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 03.01.2019 року ОСОБА_3 має заборгованість по аліментам перед ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка станом на 31.10.2018 року складає 98638,17 грн.

Згідно розрахунку боргу по аліментам № 551282261 Кальміуського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 04.03.2019 року заборгованість по аліментам у ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 станом на 28.02.2019 року відсутня і дана обставина також не заперечується сторонами.

У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу визначені способи захисту цивільних прав.

Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у звязку з чим при зменшеному, за рішенням суду розмірі аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір не повинен бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що після ухвалення в 2008 році рішення суду про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів, сімейний та матеріальний стан останнього змінився, оскільки він одружився та в нього народилося двоє дітей, які також знаходяться на його утриманні, в звязку з чим розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, а тому необхідно зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнутих згідно рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.03.2008 року з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Між тим слід зазначити, що визначаючи мінімальний розмір аліментів не менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, оскільки зазначена вимога гарантована законом і діє на час звернення позивача до суду за захистом свого права.

Також слід зазначити, що доводи сторони відповідача з приводу наявності у позивача регулярного заробітку достатнього для сплати аліментів у визначеному розмірі та утримання членів його сімї, з приводу отримання заробітної плати в іноземній валюті, не підтвердженні жодними доказами, а дана обставина не визнається іншою стороною. Також дані доводи спростовуються відомостями ДВС з яких вбачається, що у відповідача була наявна заборгованість зі сплати аліментів.

Посилання сторони відповідача на наявність у позивача коштовного транспортного засобу також не підтверджені документально, та не свідчать про зміну матеріального стану останнього в порівнянні з 2008 роком, коли були стягнуті аліменти.

Інші доводи учасників справи, якими води обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, не спростовують висновків суду.

Крім цього на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати у виді судового збору в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 7, 12, 13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354, 355, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 180-183, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів стягнутих на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Зменшити розмір аліментів стягнутих на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області № 2-353/2008 від 04.03.2008 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 Молдова, (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6), на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, (НОМЕР_2, серія ВТ, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 (НОМЕР_2, серія ВТ, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6), судові витрати у виді судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 19.03.2019 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець