Справа № 450/3718/18 Провадження № 2/450/603/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2019 р. . Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач 12.11.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності колгоспу - агроторгу «Білківський» с.Верхня Білка, Пустомитівського району Львівської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.04.2018 року помер його батько ОСОБА_2, до складу спадкової маси після смерті якого увійшло право на земельну частку пай, яке він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3

ОСОБА_2 своїм майном на випадок смерті розпорядився, склавши 20.02.2008 року заповіт, яким все належне йому майно заповів своєму синові ОСОБА_2, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса на отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Однак він не має можливості здійснити своє право на спадкування в нотаріальному порядку на належну померлому земельну частку (пай), оскільки батько за життя не встиг зареєструвати право власності на таку та втрачений оригінал сертифікату на земельну частку (пай).

У судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник відповідача - Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 народився 14.09.1969 року, його батьками значаться ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АВ № 329848 від 06.10.1969 року.

05.04.2018 року помер батько позивача ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 494655 від 05.04.2018 року.

ОСОБА_7 своїм майно на випадок смерті розпорядився, склавши 20.02.2008 року заповіт, який посвідченим секретарем Чорнушовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 47, згідно якого все своє майно він заповів своєму синові ОСОБА_1

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 29.10.2018 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_8, спадкоємцем майна ОСОБА_2, який помер 05.04.2018 року є його син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщина на яку видане дане свідоцтво складається із земельної ділянки, розташованої на території Чорнушовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області .

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 у відповідності до ст. 1218 ЦК України, окрім вказаної вище земельної ділянки увійшло право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності колгоспу - агроторгу «Білківський» с.Верхня Білка, Пустомитівського району Львівської області, площею 1,97 в умовних кадастрових гектарах, яку він набув в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_9, яка померла 28.10.1998 року, яка належала останній на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 576952, який виданий Пустомитівською РДА Львівської області 26.05.2008 року.

Як слідує з копії заповіту від 26.08.1988 року, який посвідчений секретарем Чорнушовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 19, ОСОБА_9 своїм майном на випадок розпорядилась, заповівши його своєму сину ОСОБА_2

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Судом встановлено, що спадщина відкрилась 28.10.1998 року - в день смерті спадкодавця ОСОБА_9 та на час дії ЦК УРСР 1963 року.

Згідно приписів статей 525, 548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно довідки Чорнушовицького старостинського округу Підберізцівської сільської ради № 576 від 26.09.2018 року, ОСОБА_9 до дня смерті 28.10.1998 року проживала і була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з нею був зареєстрований та проживав ОСОБА_2

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 набув в порядку спадкування після смерті матері право на вказану вище земельну частку (пай), оскільки в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном , проте за життя не встиг зареєструвати право власності на таку.

Згідно ст. 1216,1 218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, являється єдиними спадкоємцями за законом майна померлого ОСОБА_2, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку на належну померлому земельну частку (пай), оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував за собою право на неї та ним було втрачено оригінал правовстановлюючого документа на таку.

Згідно оголошення у пресі від 01.12.2018 року № 48 (1704) слідує, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №576952, від 26.05.2008 року, виданий на імя ОСОБА_3, вважати недійсним.

Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст. 524, 529, 534, 548, 549, ЦК УРСР, ст.ст. 3, 5, 12, 76, 81, 247, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер 05.04.2018 року, право на земельну частку (пай) у колективній власності колгоспу - агроторгу «Білківський» с.Верхня Білка, Пустомитівського району Львівської області, площею 1,97 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_9, на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) серії РН №576952, який виданий Пустомитівською РДА Львівської області 26.05.2008 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_10