РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 562/1591/19

Провадження № 22-ц/4815/1151/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання Тхоревський С.С.

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 ,

особа, дії якої оскаржується - державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Рівненській області Струк Р.М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Рівненській області Струк Ренати Миколаївни на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області 04 червня 2019 року, постановлену в складі судді Мички І.М., у справі № 562/1591/19,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Рівненській області Струк Ренати Миколаївни щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

В обґрунтування скарги заявник зазначила, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13.11.2006 року з ОСОБА_3 на її користь були стягнуті аліменти на утримання дітей. За даним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження та здійснювалися виконавчі дії.

13.05.2019 року нею було подано заяву про виконання рішення суду в примусовому порядку та відкриття виконавчого провадження, однак повідомленням державного виконавця Струк Р.М. від 17.05.2018 року їй було повернуто виконавчий лист без прийняття виконання в зв`язку з закінченням строку виконання документу на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Борг станом на дату досягнення найменшою дитиною повноліття 06.07.2017 складає 39125,48 грн. Заявник вважає, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання незаконними. Просила суд про задоволення скарги.

Посилаючись на наведене вище, ОСОБА_1 .

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 червня 2019 року скаргу ОСОБА_1 дії державного виконавця Здолбунівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Струк Р.М. задоволено. Визнано дії державного виконавця Здолбунівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Струк Р.М. щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, незаконними; зобов`язано державного виконавця Здолбунівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Струк Р.М. винести постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконвчого листа № 2-867, виданого 29.11.2006 року Здолбунівським районним судом.

Ухвала суду мотивована тим, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання стягувачем не пропущено.

В апеляційній скарзі державний виконавець Струк Р.М. просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні скарги на дії державного виконавця. Звертає увагу на те, що відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджено платежі. ОСОБА_4 на утримання якого стягувались аліменти досягнув повноліття 06.07.2017 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягувач подала заяву про прийняття до примусового виконання виконавчого листа лише 13 травня 2019 року, а тому у державного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає указаним нормам законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2006 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей дочки ОСОБА_5 , 1997 року народження та сина ОСОБА_6 в у розмірі 180 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30.06.2006 і до досягнення дітьми повноліття.

На виконання вказаного рішення 13.11.2006 року Здолбунівським районним судом Ріавненської області був виданий виконавчий лист № 2-867.

Виконавче провадження № 3972089 перебувало на виконанні у Здолбунівському районному відділі ДВС у період з 13.11.2006 по 26.03.2019.

Станом на 06.07.2017 року момент досягнення найменшою дитиною повноліття борг по аліментах складає 39125,48 грн.

26.03.2019 року державним виконавцем Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Струк Р.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 3 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

13.05.2019 року стягувач ОСОБА_1 звернулася до Здолбунівського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа.

17.05.2018 року на підставі п. 2 частини четвертої статті 4 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Струк Р.М. винесла повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно з ч.5 ст.37 зазначеного Закону, повернення виконавчого документа з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, передбачених ст.12 цього закону.

Порядок виконання рішень судів про стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем в порядку, встановленому СК України.

Відповідно до п. 19 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішення в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що сума аліментів стягнена в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах трирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Статтею 194 СК України визначено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Як було встановлено, виданий 13.11.2006 року Здолбунівським районним судом Рівненської області виконавчий лист № 2-867 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Строк пред`явлення виконавчого листа №2-867, виданого Здолбунівським районним судом 13.11.2006 року - до 06.07.2020 року. Скаржник ОСОБА_1 звернулася із заявою про примусове виконання 13 травня 2019 року, відтак строк пред`явлення виконавчого документу до виконання стягувачем не пропущено.

На момент досягнення ОСОБА_4 повноліття рішення суду від 13.11.2006 року боржником виконано не було, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 06.07.2017 складає 39125,48 грн.

Оскільки стягнення заборгованості по аліментам проводиться незалежно від досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання дії державного виконавця незаконними.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Згідно з висновками, викладеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду ("Perez de Raela Cavaniles vs. Spain", "Beles and others vs. the Czech Republic", "RTBF vs. Belgium").

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним ("Жоффр де ля Прадель" проти Франції від 16 грудня 1992 року).

За таких обставин наявні підстави стверджувати, що державний виконавець при прийнятті рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання не дотримався вимог чинного законодавства чим порушив права заявника.

Суд першої інстанції встановивши неправомірності дій державного виконавця дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав до її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Рівненській області Струк Ренати Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області 04 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 жовтня 2019 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.