ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 6-58/2010
номер провадження 6/695/88/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю

секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування заходів тимчасового обмеження, -

В С Т А Н О В И В:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 із заявою відповідно до якої просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання зобов`язань за кредитним договором.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2010 року на нього було накладено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов`язання за договором з ПАТ КБ «Приватбанк».

Заявник наполягає, що він потребує лікування за кордоном, а тому має бажання виїхати за межі країни, однак вказане вище обмеження позбавляє його можливості на повноцінне лікування. Свої зобов`язання по сплаті кредиту він виконує та частково погашає кредит, а тому не ухиляється від виконання зобов`язання.

За таких обставин заявник звернувся до суду із вказаною заявою.

У судове засідання сторони по справі не з`явились, однак заявник надав до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив провести за його відсутності, на задоволенні вказаного клопотання наполягав.

Суд вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ухвали Золотоніского міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2010 року по справі №6ц-58/2010, суд тимчасово обмежив у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором №CSA0R002650007 від 30.01.2007 року.

Із вказаної вище ухвали суду вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон було застосоване саме за поданням державного виконавця про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за кордон та пов`язане із безпосереднім невиконанням заявником своїх умов за кредитним договором.

Із змісту вказаної ухвали суду вбачається, що остання була постановлена саме як захід забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань, та була винесена у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 своїх обов`язків по кредитному договору.

Так нормами ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (в редакції, яка діяла станом на час постановлення вказаної ухвали суду), було визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 2) діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; 3) проти нього порушено кримінальну справу - до закінчення провадження у справі; 4) він засуджений за вчинення злочину - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань; 6) він свідомо сповістив про себе неправдиві відомості - до з`ясування причин і наслідків подання неправдивих відомостей; 7) він підлягає призову на строкову військову службу - до вирішення питання про відстрочку від призову; 8) щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі; 9) він за вироком суду визнаний особливо небезпечним рецидивістом чи перебуває під адміністративним наглядом міліції - до погашення (зняття) судимості чи припинення нагляду. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Таким чином вбачається, що вказане обмеження відносно заявника було застосовано саме за невиконання останнім умов кредитного договору на підставі норм законодавства, яке діяло на час постановлення вказаної ухвали суду.

Разом із тим до матеріалів вказаної заяви заявником доказів про належне виконання умов кредитного договору, в забезпечення виконання якого і було накладено вказане обмеження, надано не було.

Будь-яких доказів виконання рішення суду, закінчення виконавчого провадження, чи інших доказів, які дають підстави вважати, що необхідність у продовженні дії обмеження, яке встановлено вказаною вище ухвалою суду відпала, заявником надано також не було.

Згідно з ч.,ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст.,ст. 77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом із тим в матеріалах справи наявний лист Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 17.04.2019 року за №6865, зі змісту якого вбачається, що на виконанні Золотоніського МР ВДВС ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області №2-238 від 01.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Приватбанк» заборгованості в сумі 11028,61 грн. Стягнення проводиться із пенсії, а залишок боргу складає 9433,50 грн. Розподіл стягнутої пенсії проводиться у зведеному виконавчому провадженні, так як на виконанні перебуває 10 виконавчих проваджень.

Також суд враховує і недоведеність заявником необхідності виїзду за кордон з метою лікування. Так в наданих довідці до акта огляду МСЕК, серії 10 ААА № 247045 та виписки з амбулаторної карти № НОМЕР_1 не зазначено про необхідність проходження лікування за межами України, а лише рекомендовано проведення відповідного обстеження в тому числі за межами України.

Таким чином, здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що докази, надані заявником до заяви на підтвердження викладених у ній обставин, є недостатніми для підтвердження фактів на які посилається ОСОБА_1 .

За вказаних обставин підстав для скасування обмежень встановлених ухвалою суду від 29.07.2010 року судом не встановлено, та з матеріалів справи не вбачається, а тому заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 258-260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів тимчасового обмеження відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя : Середа Л.В.