КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 752/19170/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/8242/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Желепи О.В., Білич І.М.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

представника відповідача: Кузьменкова М.М.

розглянув у в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення сум

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Васильченко О.В., повний текст судового рішення складено 25 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ПрАТ «СК «Юнівес» в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 10162 грн 88 к., з яких: 7279 грн 62 к. - пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 21 жовтня 2017 року по 30 липня 2018 року включно; 689 грн 55 к. - 3 % річних за період з 21 жовтня 2017 року по 30 липня 2018 року, 2193 грн 71 к. - індекс інфляції за період з 21 жовтня 2017 року по 30 липня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 травня 2017 року в м. Дніпро на вул. Набережній Перемоги, в р-ні е/о № 219 відбулося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота Корола» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , та транспортного засобу «ВАЗ 21099» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс серія АК/0596677 від 12 лютого 2016 року. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1907/17/17 від 14 серпня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Корола» номерний знак НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу з вирахуванням ПДВ складає 54 022 грн 87 к. Так, 8 вересня 2017 року ПАТ «СК «Юнівес» здійснено часткову виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 23 378 грн 07 к. Не погоджуючись із сумою виплати позивач звернулась із відповідним позовом до суду, за результатами розгляду справи рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 р року стягнуто суму коштів. На виконання вказаного рішення суду ПАТ «СК «Юнівес»31 липня 2018 року здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 29 644 грн 80 грн. та штрафні санкції за прострочення виплати страхового відшкодування.

Звертаючись із даним позовом до суду позивач вказувала, що оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання, вона змушена була звернутись із даним позовом до суду.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Юнівес» про стягнення сум - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Крім того зазначає, що судом не вірно застосовано положення ст.ст.599,610, 625,992 ЦК України та Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від позивача до суду найшла заява з проханням розглядати справу у відсутності позивача та її представника.

З урахуванням викладеного та у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача та її представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 травня 2017 року в м. Дніпро на вул. Набережній Перемоги, в р-ні е/о № 219 відбулося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота Корола» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу «ВАЗ 21099» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП застрахована ПрАТ «СК «Юнівес», що підтверджується договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс серія АК/0596677 від 12 лютого 2016 року.

Згідно платіжного доручення № 19235 від 8 вересня 2017р ПрАТ «СК «Юнівес» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 23 378 грн 07 к.

Не погодившись із вказаною сумою ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду та за результатами розгляду справи рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року стягнуто з ПрАТ «СК «Юніверс» на користь ОСОБА_1 несплачену частку страхового відшкодування в розмірі 29 644 грн 80 к., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 8 вересня 2017 року по 20 жовтня 2017 року включно в розмірі 852 грн 80 к., 3 % річних за період з 8 вересня 2017 року по 20 жовтня 2017 року включно в розмірі 102 грн 34 к., інфляційні втрати за період з 8 вересня 2017 року по 20 жовтня 2017 року включно в розмірі 592 грн 90 к., а всього 31 192 грн 84 к.

Звертаючись із даним позовом до суду позивач вказувала, що відповідач несвоєчасно виконав свої зобов`язання тому просила стягнути на її користь суму коштів за невиконання грошового зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сума стягнутого страхового відшкодування за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року є спірною та розглядалася по цивільній справі, вони є не узгодженими, а тому не є заборгованістю, і тільки після набрання чинності судовим рішенням можуть вважатися заборгованістю, а тому суд вважав, що правові підстави для розрахунку пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних відсутні.

Проте апеляційний суд не може погодитись із таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 992 ЦК України визначено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхових виплат страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до правової позиції ВСУ від 6 червня 2012 року, висловленій під час розгляду цивільної справи № 6-49цс12, зобов`язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч.2 ст.625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України.

Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеному у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18) позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16).

У відповідності до п.36.5ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь пеню на суму заборгованості 10162 грн 88 к., яка складається з: пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 21 жовтня 2017 року по 30 липня 2018 року включно в розмірі 7279 грн, 62 к.; 3 % річних за період з 21 жовтня 2017 року по 30 липня 2018 року в розмірі 689 грн 55 к.; індекс інфляції за період з 1 жовтня 2017 року по 30 липня 2018 року в розмірі 2193 грн 71 к.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено виплату на користь ОСОБА_1 лише 31 липня 2017 року на суму 29644 грн 80 та штрафні санкції за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року у справі №201/16680/17.

Указане дає підстави для висновку про те, що ПрАТ «СК «Юнівес» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 по виплаті страхового відшкодування лише 31 липня 2018 року.

Заявлений позивачем період нарахування штрафних санкцій не охоплюється рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року, зокрема індекс інфляції за жовтень 2017 року вказаним рішенням не встановлено.

А тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10162 грн 88 к., яка складається з: пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 21 жовтня 2017 року по 30 липня 2018 року включно в розмірі 7279 грн, 62 к.; 3 % річних за період з 21 жовтня 2017 року по 30 липня 2018 року в розмірі 689 грн 55 к.; індекс інфляції за період з 1 жовтня 2017 року по 30 липня 2018 року в розмірі 2193 грн 71 к.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 апеляційний суд вважає за необхідне в порядку розподілу судових витрат стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені ОСОБА_1 при подачі позовної заяви та при зверненні до апеляційного суду із скаргою, що разом складає 1762 грн.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення сум - задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 10162 грн 88 к., а також судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72).

Повний текст постанови складено та підписано 17 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: