Провадження №2/760/1241/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , посилаючись на ст.ст. 1187, 1194 ЦК України, звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з останнього на свою користь 106 496,62 грн. відшкодування завданої шкоди.

Позов обґрунтований тим, що 22 вересня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки Renault «Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 ,під керуваням ОСОБА_2 , Volkswagen «Touran», д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 , Chery «Tiggo», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , Volkswagen «Passat», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 .

Зазначено, що протокол щодо вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП було складено на ОСОБА_2 .

Позивач посилався на те, що постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2018, яка набрала законної сили 23.10.2018, ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Вказав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в страховій компанії ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» згідно договору/полісу №АК/8865124 від 19.04.2018.

Позивач посилався на те, що 24 вересня 2018 року ним було подано до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування та інші документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а 01.10.2018 його автомобіль Volkswagen «Touran», д.н.з. НОМЕР_2 , було оглянуто аварійним комісаром ОСОБА_5 та складено акт огляду. З метою визначення вартості відновлювального ремонту складено дослідження спеціаліста №93-0/44/3 від 01.10.2018, згідно якого вартість відновлювального ремонту його автомобіля Volkswagen «Touran», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 205 496,62 грн.

Зазначив, що ліміт відшкодування за пошкодження майна ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» за полісом №АК/8865124 від 19.04.2018 року складає 100 000,00 грн. за виключенням франшизи 1 000,00 грн., та 13.11.2018 ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 99 000,00 грн.

Позивач вказав, що з урахуванням вищезазначеного ОСОБА_2 зобов`язаний компенсувати йому вартість відновлювального ремонту його ТЗ в сумі 106 496,62 грн.

Зазначив, що з метою досудового врегулювання спору 19.11.2018 ним було направлено лист з пропозицією добровільно компенсувати йому вартість відновлювального ремонту ТЗ у зв`язку із недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, однак, відповідач жодних компенсацій відшкодування завданої шкоди не здійснив.

Ухвалою судді від 26.12.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

01.02.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позову, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначив, що надане йому дослідження, складене аварійним комісаром ОСОБА_5 не містить сертифіката суб`єкта оціночної діяльності. Крім того, було порушено п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів від 23.11.2003, в якій вказано, що потрібно викликати заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ, що здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Його, як учасника ДТП, тобто, заінтересовану особу, про дату та час проведення огляду автомобіля позивача ніхто не повідомляв, а огляд ТЗ був проведений без його участі.

Однак, до відзиву не надано підтвердження відправки примірника останнього позивачу, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги зазначений відзив.

Крім того, до відзиву відповідачем долучено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 17.10.2019 в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

11.02.2019 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач посилався на те, що п. 34.4 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком та МТСБУ можуть залучатися аварійні комісари для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На виконання вказаного Закону позивачем було виконано всі умови щодо збереження ТЗ у стані, в якому він знаходився після ДТП до огляду ТЗ аварійним комісаром, якого було призначено страховиком відповідача та який відповідно до Закону провів огляд та оцінку вартості відновлювального ремонту його автомобіля. Таким чином, позивач вважає доводи відповідача щодо неправомірності визначення розміру збитків аварійним комісаром необґрунтованими та наполягає на задоволенні своїх позовних вимог.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22 вересня 2018 року о 09:20 на 33 кілометрі автодороги «» Київ-Одеса» в напрямку міста Одеса відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки Renault «Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуваням ОСОБА_2 , Volkswagen «Touran», д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 , Chery «Tiggo», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , Volkswagen «Passat», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної ДТП.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК.

Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в страховій компанії ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» згідно договору/полісу №АК/8865124 від 19.04.2018.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування та інші документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а 01.10.2018 його автомобіль Volkswagen «Touran», д.н.з. НОМЕР_2 , було оглянуто аварійним комісаром ОСОБА_5 та складено акт огляду. З метою визначення вартості відновлювального ремонту складено дослідження спеціаліста №93-0/44/3 від 01.10.2018, згідно якого вартість відновлювального ремонту його автомобіля Volkswagen «Touran», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 205 496,62 грн., а розмір матеріального збитку - 127 204,53 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилався на те, що ліміт відшкодування за пошкодження майна ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» за полісом №АК/8865124 від 19.04.2018 складає 100 000,00 грн. за виключенням франшизи 1 000,00 грн., та 13.11.2018 ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 99 000,00 грн., а тому, вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню компенсація йому вартість відновлювального ремонту його ТЗ в сумі 106 496,62 грн., на що суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі,а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдано не з його вини. При цьому потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховою компанією у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У своєму позові, позивач на підставі ст. 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача, як винної особи відшкодування завданої шкоди за мінусом страхової виплати, що становить 106 496,62 грн. ( вартість відновлювального ремонту у сумі 205 496,62 грн. - 99 000 грн. = 106 496,62 грн.).

Суд вважає, що вимоги позивача є частково обгрунтованими, виходячи з наступного.

Як зазначено вище, згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженнями речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Разом з тим, позивач не надав доказів проведення ремонтних робіт.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано доказів понесення витрат на ремонт транспортного засобу.

Таким чином, суд вважає, що визначення понесених позивачем збитків має визначатися виходячи з розрахунку матеріальної шкоди, зазначеного аварійним комісаром у Дослідженні спеціаліста №93-D/44/3 від 01.10.2018.

Позивач, як доказ нанесеної йому майнової шкоди посилається на Дослідження спеціаліста №93-D/44/3 від 01.10.2018, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen «Touran», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 205 496,62 грн., а розмір матеріального збитку - 127 204,53 грн.

Тому, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що доведений розмір матеріального збитку завданого позивачу, як власнику автомобіля «Volkswagen «Touran», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 127 204,53 грн.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 28 204,53 грн. (127 204,53 грн. - 99 000 грн.).

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 282,04 грн.

Керуючись ст. 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28 204,53 грн., а також судовий збір у розмірі 282,04 грн.

В іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: