Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 148/2109/17

провадження № 61-9926 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області у складі судді Ковганича С. В. від 18 грудня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду у складі колегії суддів: Зайцева А. Ю., Сала Т. Б., Шемети Т. М., від 11 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок дорожньо- транспортної пригоди (далі - ДТП) загинув пасажир автомобіля «Рено Кенго», її чоловік та батько їхньої доньки - ОСОБА_6

Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 червня 2016 року водія автомобіля «Рено Кенго» - ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

На утриманні ОСОБА_6 знаходилась неповнолітня донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Автомобіль, в якому знаходився ОСОБА_3 , належить його дружині - ОСОБА_4 та в момент ДТП був застрахований у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Позивач зазначала, що відповідно до пунктів 27.2, 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» її дочка - ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на момент ДТП було 14 років, має право на отримання відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті батька, на утриманні якого вона була, від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в розмірі 49 608 грн, а вона, як дружина ОСОБА_6 , має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 16 536 грн.

ОСОБА_1 указувала, що 16 травня 2017 року вона звернулась з заявою до страховика, в якій просила здійснити виплату їй страхового відшкодування. Однак, станом на 11 листопада 2017 року страхове відшкодування виплачено не було.

Позивач посилалася на те, що вона займалась організацією поховання її чоловіка - ОСОБА_6 , у результаті чого понесла витрати в розмірі 50 000 грн, які повинні солідарно відшкодувати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Окрім того, їй та її дочці внаслідок смерті чоловіка та батька завдано моральної шкоди, яку вона оцінює по 300 000 грн кожному.

Враховуючи обов`язок ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 16 536 грн, остаточний розмір моральної шкоди на її користь має складати 283 464 грн.

Посилаючись на вище викладене, ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просила суд: стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь 16 536 грн на відшкодування моральної шкоди; на її користь, як представника дочки, - 49 608 грн на відшкодування шкоди пов`язаної зі смертю батька; стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на її користь 50 000 грн на відшкодування майнової шкоди, пов`язаної із організацією похорон покійного; а також моральну шкоду, пов`язану зі смертю чоловіка у розмірі 283 464 грн на її користь та 300 000 грн на відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю батька на користь доньки - ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 16 536 грн.

Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 (як законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) грошові кошти на відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю батька, у розмірі 49 608 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю чоловіка, у розмірі 12 473,54 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (як законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), грошові кошти на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю батька, у розмірі 70 000 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відмовлено.

У задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відмовлено.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, пов`язаної із організацією похорон ОСОБА_6 , відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових вират.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, внаслідок якого помер ОСОБА_6 , доведена, підтверджується матеріалами кримінальної справи, показаннями позивача та вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 червня 2016 року, тому він зобов`язаний відшкодувати завдані збитки.

Позовна вимога про стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача, як законного представника ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхового відшкодування в розмірі 49 608 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу та її дочці, суд врахував вимоги розумності і справедливості, характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Суд також виходив із того, що позивачем не доведено позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_3 витрат на поховання в сумі 50 000 грн, оскільки послуги в кафе « Лілія » на суму 10 000 грн згідно копії накладної від 24 березня 2016 року, яка надана позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, судом не взято до уваги, оскільки дані витрати не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов`язаний заподіювач шкоди відповідно до статті 1201 ЦК України. Районним судом не взято до уваги надана позивачем копія накладної № 1 від 15 лютого 2018 року, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що пам`ятник не купувався і не встановлювався.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_4 у момент ДТП не здійснювала фактичну експлуатацію транспортного засобу, тому підстав для притягнення її до цивільної відповідальності немає.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , залишено без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, пов`язаної із організацією похорон і відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, зазначивши, що позивачем не доведено позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_3 витрат на поховання в розмірі 50 000 грн, оскільки витрати на послуги в кафе « Лілія » на суму 10 000 грн не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов`язаний заподіювач шкоди відповідно до статті 1201 ЦК України. Також судом не взято до уваги надана позивачем копія накладної № 1 від 15 лютого 2018 року, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що пам`ятник не купувався і не встановлювався. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу та її дочці, суд врахував вимоги розумності і справедливості, характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення з нього на її користь 20 800 грн майнової шкоди, пов`язаної із організацією похорон та спорудження нагробного пам`ятника, а також моральну шкоду, пов`язаною зі смертю ОСОБА_6 у розмірі 26 2474 грн на її користь, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 , відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю батька, у розмірі 300 000 грн та ухвалити нове рішення про задоволення позову у цій частині.

У іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому в касаційому порядку не перевіряються (стаття 400 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано цивільну справу № 148/2109/17 з Тульчинського районного суду Вінницької області.

У серпні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами дано невірну оцінку наданим доказам у справі, а саме накладній від 24 березня 2016 року на суму 10 000 грн за поминальній обід в кафе « Лілія » та накладній № 1 від 15 лютого 2018 року на спорудження нагробного пам`ятника у розмірі 10 800 грн. Зазначені витрати є збитками відповідно до статті 22 ЦК України, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_3

Розмір стягнутої з ОСОБА_3 моральної шкоди є заниженим та не відповідає ступеню моральних страждань, які зазнали та зазнають вона та її донька внаслідок смерті ОСОБА_6

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 червня 2016 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 біля 17 год. 30 хв. ОСОБА_3 , не маючи посвідчення водія категорії «В» та відповідних навиків керування транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним транспортним засобом - автомобілем «Рено Кенго», номерний знак НОМЕР_1 , у порушення вимог пункту 12.6 Правил дорожнього руху України, перевищуючи максимально допустиму швидкість на даній ділянці дороги, а саме рухаючись зі швидкістю 112,5-125,2 км на годину на автошляху м. Тростянець - м. Тульчин у напрямку м. Тульчина Вінницької області, у момент виникнення небезпеки - втручання в керування автомобілем пасажира, у порушення пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, допустив з`їзд автомобіля з проїжджої частини дороги та його перевертання. Внаслідок цього пасажир автомобіля ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди (а. с. 12-13).

ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України та призначено покарання - п`ять років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки. У кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнана потерпілою.

Унаслідок ДТП ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 березня 2016 року (а. с. 8). ОСОБА_6 був чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 03 липня 1999 року (а. с. 9) та копією свідоцтва про народження від 02 вересня 2003 року серія НОМЕР_2 (а. с. 9).

Згідно копії довідки, виданої Кирнасівською селищною радою Тульчинського району Вінницької області від 05 травня 2017 року № 1025 на день смерті ОСОБА_6 на його утриманні знаходилася дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11).

Автомобіль «Рено Кенго», номерний знак НОМЕР_1 , оформлений на ОСОБА_4 .

У судовому засіданні відповідачами визнано факт придбання даного автомобіля в період шлюбу. Даний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Автомобіль «Рено Кенго», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 , був застрахований, про що свідчить копія страхового полісу № АЕ/4791123 від 27 липня 2015 у ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а. с. 147).

Відповідно до зазначеного страхового полісу страхова сума (ліміт відповідальності) складає: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 100,000 грн; за шкоду, заподіяну майну - 50, 000 грн; франшиза -500 грн.

ОСОБА_1 звернулась із заявою до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про виплату їй страхового відшкодування, проте виплати не отримала.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 у частині відшкодування майнової шкоди, пов`язаної із організацією похорон в сумі 50 000 грн вірно виходив із того, що витрати на похоронні послуги в кафе « Лілія » на суму 10 000 гривень, не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі витрати не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов`язаний заподіювач шкоди відповідно до статті 1201 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про те, що зазначені витрати є збитками відповідно до статті 22 ЦК України, а тому вони підлягають стягненню з ОСОБА_3 , є безпідстаними, оскільки спірні правовідносини в цій частині врегульовані спеціальними нормами (стаття 1201 ЦК України, стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» та підзаконні нормативні акти), які і визначають правову природу, порядок та розмір відшкодування таких витрат.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів про те, що копія накладної № 1 від 15 лютого 2018 року на суму 10 800 грн, що становить вартість пам`ятника, художню роботу, підставку під вазу, траніжну вазу, установку пам`ятника не може бути взята до уваги, оскільки в судовому засіданні у суді першій інстанції було встановлено, що пам`ятник ще не купувався і не встановлювався.

Тобто позивачем не здійснено витрат та вони не підлягають відшкодуванню згідно статті 1201 ЦК України, оскільки указаною нормою права передбачено як необхідну підставу відшкодування зроблені необхідні витратина поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Колегія суддів погоджується з висновками судів в оскаржуваній частині про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому судами враховано вимоги розумності і справедливості, характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, встановлені вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 червня 2016 року обставини щодо ДТП, наслідки, що наступили.

Доводи касаційної скарги про те, що розмір стягнутої моральної шкоди є заниженим та не відповідає ступеню моральних страждань, які зазнали та зазнають позивач та її неповнолітня донька внаслідок смерті ОСОБА_6 не є підставою для скасування судових рішень, в яких наведені мотиви визначення розміру шкоди, а суд касаційної інстанції не має процесуальних повноважень переоцінювати докази.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня

2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, пов`язаної із організацією похорон і відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк