Справа № 153/1279/18
Провадження № 22-ц/801/578/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуСправа № 153/1279/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В., Міхасішина І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №153/1279/18 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсним та за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсним,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 січня 2019 року про зупинення провадження, яка постановлена суддею Дзерином М.М. в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області, без учасників справи, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись в суд з позовом до ТОВ «АМГ Миронівське» про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсним.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 січня 2019 року провадження у зазначеній цивільній справі зупинено до закінчення судово-почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000274.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «АМГ Миронівське» подало апеляційну скаргу, вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, просило ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про зупинення провадження у справі розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що призначення судово-почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню №0000274, унеможливлює розгляд зазначеної цивільної справи, а тому згідно п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатись на об'єктивну неможливість розгляду справи і у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Передбачена законом необхідність у зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у ньому, або якщо ці справи є взаємовиключними.

Разом з тим, суд першої інстанції, постановивши ухвалу про зупинення провадження, не навів мотивів, які факти можуть бути встановлені або спростовані за наслідками розгляду справи в порядку кримінального провадження №0000274, та їх вплив на вирішення цієї справи.

Окрім того, суд першої інстанції не перевірив належним чином наявність справи на розгляді в суді, чи є спільним предмет доказування в обох справах та чи є вимоги в цих справах такими, що нерозривно пов'язані між собою, що давало б підстави встановити об'єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Такі ж правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року (провадження № 61-19434св18).

Згідно з роз'ясненнями п. 33 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування судом норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Крім того, в п.33 зазначеної постанови вказно, що при неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді.

Отже наявність вищевказаного кримінального провадження, на стадії досудового розслідування, не може бути підставою для зупинення провадження по даній цивільній справі.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, на вищезазначене уваги не звернув, свою ухвалу щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивував, а лише констатував наявність кримінального провадження та дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції не навів аргументів на підтвердження того факту, що в межах розгляду цієї цивільної справи неможливо з'ясувати усі необхідні юридичні факти, які є підставами заявленого ОСОБА_3, ОСОБА_4 позову.

За таких обставин, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження є помилковою, а зупинення провадження призводить до затягування розгляду справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів, дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому ухвала підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» задовольнити.

Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 січня 2019 року про зупинення провадження скасувати, цивільну справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Міхасішин І.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.