Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 243/2427/17

провадження № 61-30276св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2017 року у складі судді Хаустової Т. А. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2017 року у складі колегії суддів: Канурної О. Д., Будулуци М. С., Санікової О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 19 липня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування кредитною карткою», та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання не виконав і станом на 28 лютого 2017 року має заборгованість в розмірі 14 059,25 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 265,76 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 9 547,81 грн, заборгованості за пенею та комісією - 3 100,00 грн, а також штрафів - 500 грн - фіксованої частини, 645,68 грн. - процентної складової.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 059,25 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 1 600,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2017 року позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк заборгованість за договором б/н від 19 липня 2011 року, яка станом на 28 лютого 2017 року складає заборгованість за кредитом в розмірі 265,76 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 626,01 грн, а всього 891,77 грн, а також судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами укладено кредитний договір, який відповідач не виконував, що є підставою для стягнення тіла кредиту в сумі 265,76 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню частково, оскільки збільшення процентної ставки відбулось в односторонньому порядку, відповідач не був письмово повідомлений про таке збільшення, з ним не підписувались будь-які угоди щодо цього, в частині стягнення штрафів позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ за період з 14 квітня 2014 року, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до розрахунку за договором, заборгованість з комісії та пені станом на 05 квітня 2014 року, тобто яка утворилася до 14 квітня 2014 року, складає 00,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що збільшення процентної ставки відбулося в односторонньому порядку банком без згоди позичальника. Відповідач має сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 квітня 2015 року по 28 лютого 2017 року, з розрахунку 36% річних, як це передбачено кредитним договором.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ КБ «Приват Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить змінити рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2017 року в частині зменшення заборгованості по процентам, задовольнивши позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що у судів не було правових підстав для зменшення заборгованості по процентам, оскільки виходячи з обізнаності ОСОБА_1 з умовами і правилами, тарифами, які разом з заявою, підписаною позичальником складають кредитний договір № б/н від 19 липня 2011 року, невиконання останнім передбаченого цим договором обов`язку отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунку, не є підставою вважати, що Банк не виконав свого обов`язку про повідомлення клієнта про зміну тарифів. Виходячи безпосередньо з умов договору № б/н від 19 липня 2011 року, відповідач таким чином погодився зі змінами (збільшенням розміру процентної ставки запропонованої Банком.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.

Позиція інших учасників справи

Відзив від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 липня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу.

У серпні 2017 року матеріали цивільної справи № 243/2427/17 надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 243/2427/17 надійшли до Верховного Суду.

04 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Судами встановлено, що 9 липня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Відповідачу видана кредитна картка «Універсальна».

Відповідно до вказаного кредитного договору ОСОБА_1 отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» 19 липня 2011 року кредит в сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом на 28 лютого 2017 року виникла заборгованість у загальному розмірі 14059,25 грн., яка складається з наступного: 265,76 грн. - заборгованість за кредитом; 9547,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 645,68 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Укладаючи кредитний договір сторони підписали Анкету-заяву, в якій зазначено кредитний ліміт - 3000 грн. та довідку про умови кредитування, в якій зазначені розмір відсотків за користування кредитом. Інформація щодо порядку збільшення процентної ставки за користування кредитом в довідці відсутня.

В касаційній скарзі позивач посилався на те, що в Умовах і правилах надання послуг, на які погодився відповідач, встановлена змінювана процентна ставка. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

Отже, суди дійшли обґрунтованих висновків про те, що відсутні підстави для стягнення процентів, розрахованих банком з урахуванням збільшеної процентної ставки.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції, яке залишено без змін ухвалою суду апеляційної інстанції в частині стягнення 626,01 грн заборгованості по процентах за користування кредитом постановлене без додержання норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом залишити без змін.

Керуючись статями 400, 409, 410, 416 ЦПК ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2017 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук