Справа №359/7115/19
Провадження №2/359/2439/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 30 грудня 2010 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Під час шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 . Однак ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Протягом двох років позивач та ОСОБА_2 не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.

ОСОБА_1 не з`явилась у судове засідання та подала заяву (а.с.12), в якій вона підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в її відсутності.

ОСОБА_2 також не з`явився у судове засідання та подав заяву (а.с.13), в якій він визнає позов та просить розглянути цивільну справу в його відсутності.

Дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 30 грудня 2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис за №644. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 30 грудня 2010 року (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11 травня 2011 року (а.с.6).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 740 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 1 серпня 2019 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 740 гривень 60 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-2 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 30 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис за №644, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 740 гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець