Провадження № 2/760/4341/19
в справі № 760/4441/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника відповідача 1- Скригонюка І.В.

представника відповідача 2 - Чернової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України « Інформ-Ресурси» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом і просить:

- скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1574о/с від 27 грудня 2018 року;

- поновити його на посаді директора Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», що є в державній власності;

- стягнути з ДП МВС України «Інформ-Ресурси» середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 27 826, 80 гр.

Представник відповідача - Міністерства внутрішніх справ України звернувся до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду в зв`язку з неодноразовою неявкою позивача та його представника в судові засідання.

Обговоривши заявлене клопотання, дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку про задоволення клопотання та залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 10 травня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 11 червня 2019 року.

Зазначена копія ухвали, а також судова повістка були отримані представником позивача 29 травня 2019 року.

Ні позивач, ні його представник в дане судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим у справі була оголошена перерва на 08 липня 2019 року.

За клопотанням представника позивача в судовому засіданні була оголошена перерва на 16 серпня 2019 року з метою ознайомлення з відзивом, не отриманим позивачем.

Про час розгляду справи 16 серпня 2019 року сторони були ознайомлені належним чином у порядку, визначеному ч.6 ст.128 ЦПК України, тобто під розписку в суді.

Ні позивач, ні його представник у судове засідання 16 серпня 2019 року не з`явилися.

Представника позивача направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з його участю в слідчих діях, у зв`язку з чим у справі була оголошена перерва на 16 вересня 2019 року.

Ні позивач, ні його представник у судове засідання не з`явилися.

Судові повістки, що направлялися на їх адресу, зазначену ними ж у матеріалах справи, повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Порядок вручення судових повісток визначено ст.ст.128, 130 ЦПК України, а також п.п.99, 100, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року.

Таким чином, повідомлення позивача та його представника про час розгляду справи за зазначеною ними в позові адресою здійснювалося відповідно до вимог закону, а тому їх повідомлення їх про дату судового засідання є належним.

Такої ж позиції притримується і Верховний Суд в постанові № 922/1714/18 від 17 квітня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Не дивлячись на отримання судової повістки ні позивач, ні представник позивача в судове засідання 16 вересня 2019 року в черговий раз не з`явилися, про причину неявки суд до відома не поставили, в зв`язку з чим у справі була оголошена перерва на 09 жовтня 2019 року.

Судова повістка, що направлялася на адресу представника позивача, була отримана останнім 27 вересня 2019 року.

/ а.с. 59, 63 - 63, 128 - 131, 141 - 143, 150 - 156 /

Заяву про розгляд справи в їх відсутності ні позивач, ні його представник до суду також не подали.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 статті 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Виходячи з цього, належного повідомлення представника позивача про час розгляду справи, завчасне отримання ним судових повісток, суд вважає повідомлення сторони позивача про час розгляду справи належним.

Виходячи з цього, суд вважає, що позивач, будучи ініціаторами даного судового провадження, обізнаний про розгляд справи, однак не скористався правом участі у судових засіданнях, не отримуючи судових повісток та не проявляючи зацікавленості в розгляді справи.

В той же час, представник позивача, якому законом надані ті ж самі праві, як і сторонам, представництво інтересів яких він здійснює, не з`являючись в судові засідання, не надавши будь-яких заяв чи клопотань, інтересу до розгляду справи не проявляв, своїх процесуальних обов`язків, зокрема, щодо сприянню розгляду справи, не здійснив.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

За змістом ч.ч.1,2 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Не дивлячись на тривалість перебування справи з таким предметом спору в провадженні суду, встановлені ст.275 ЦПК України строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, неодноразової неявки позивача та його представника в судові засідання, а також неподання доказів поважності причин неявки в судові засідання, розгляд справи неодноразово відкладався.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки позивача, неявки представника позивача у судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

З матеріалів справи вбачається, що справа призначалася до розгляду та відкладалася в зв`язку з неодноразовою неявкою позивача та його представника в судові засідання з дотримання встановлених законом принципів розумності строків судового провадження, тобто щомісяця, а тому судом виконані вимоги закону як щодо розумності строків судового провадження, так і повідомлення сторони позивача, як заінтересованої сторони, про дати судових засідань.

Аналіз приведеного вище свідчить про те, що саме позивач не проявляє зацікавленості у розгляді справи, не з`являючись у судові засідання.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В свою чергу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В свою чергу, відповідно до п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Тобто, з точки зору закону умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання є ряд чинників, а саме:

- повторна неявка позивача поспіль у судове засідання;

- належне повідомлення позивача про час розгляду справи;

- відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання або неповідомлення їх суду;

- неявка позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті;

- відсутність заяви позивача про розгляд справи в його відсутності.

Суд враховує, що з точки зору процесуального законодавства суд не зобов`язаний врахувати поважність причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 22 травня 2019 року в справі № №61-36375св18 зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача або його представника, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності.

Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Виходячи з цього та викладеного вище, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.43, 44, 49,223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України « Інформ-Ресурси» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 18 жовтня 2019 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва