Справа № 567/1486/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування відповідальності за прострочення сплати аліментів

встановив

в жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про застосування відповідальності за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 20 січня 2012 року шлюб між її батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний. Вказала, що досягнула повноліття та продовжує навчання в Національному університеті «Острозька академія». Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 23 квітня 2018 року вирішено стягувати з її батька ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2017 року по 30 червня 2020 року за умови продовження нею навчання.

Зазначила, що відповідач сплачує аліменти нерегулярно та не бере належної участі в її утриманні та вважає, що у звязку з простроченням відповідачем сплати аліментів до нього мають бути застосовані заходи відповідальності, а саме неустойка (пеня) за період прострочення платежів згідно з поданим у позовній заяві розрахунком.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що після набрання рішенням суду законної сили вона подала виконавчий лист від 07.06.2018 у Острозький відділ ДВС у Рівненській області, однак заборгованість за даним листом складає 8552 грн. 70 коп. станом на 30.09.2018. Посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 195, 196 Сімейного кодексу України та ст. 549 Цивільного кодексу України просила суд позов задовольнити та стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 17.10.2017 по 30.09.2018 в розмірі 2783 грн. 03 коп.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 12.11.2018 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач, користуючись правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, подав відзив на позовну заяву із запереченням проти позову. Позов не визнав, заперечення на позовні вимоги мотивував тим, що на примусовому виконанні Острозького відділу ДВС у Рівненській області знаходиться виконавчий лист щодо стягнення з нього аліментів згідно з рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 23 квітня 2018 року. Вважає, що посилання позивача на невиконання зазначеного рішення не відповідає дійсності, оскільки пеня (неустойка) позивачем нарахована на суму боргу у сумі 8552,70 грн. Разом з тим, надає докази систематичної сплати аліментів за вказаним рішенням, а саме квитанції про сплату аліментів та довідку Острозького відділу ДВС від 02.01.2019 № 25/3 з якої вбачається, що відповідачем сплачувались кошти на користь позивача в період з 17.10.2017 по 30.09.2018.

Відповідач також вказав, що застосування відповідальності у разі виникнення заборгованості може застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи, яка зобов?язана сплачувати аліменти, тоді як заборгованість на яку посилається позивач у своїх вимогах виникла у зв?язку із помилковим незарахуванням коштів Острозьким відділом ДВС у Рівненській області, тому він не знав і не міг знати про існування боргу перед позивачем. Посилаючись на норми права, які містяться в ст. 196 СК України та п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач подала відповідь на відзив у якій просила суд відхилити заперечення проти позову та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування відповіді зазначила, що кошти, які сплачував відповідач згідно з поданими ним квитанцій були сплачені не їй як стягувачу, а її матері ОСОБА_3, на її картковий рахунок, тоді як у виконавчому листі вказано, що стягувачем є саме позивач, ОСОБА_1 Вказала, що відповідач ухилявся від обов?язків зі сплати аліментів та відсутність у нього офіційного працевлаштування не позбавляє останнього від обов?язку зі сплати аліментів на її користь.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу за відсутності позивача та її представника.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалось.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши справу, відповідно до правил ст.ст. 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

З письмових доказів досліджених під час судового розгляду судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка досягнула повноліття, що підтверджується паспортом № 000735003 від 14.07.2017.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії І-ГЮ № 159669 від 14 квітня 2012 року ОСОБА_3 записана матір?ю, а відповідач ОСОБА_2- батьком (а.с. 7).

Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 20 січня 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірваний. Як вбачається з рішення Острозького районного суду Рівненської області від 23 квітня 2018 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з 17 жовтня 2017 року по 30 червня 2020 року за умови продовження нею навчання (а.с.12-14).

Як вбачається із довідки державного виконавця Вербицького М.П. Острозького районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Рівненській області № 6590/14.14-33 від 22.10.2018 на виконання даного рішення з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_1, станом на 30.09.2018 заборгованість становить 8552,70 грн. (а.с.11).

З свідоцтва про зміну імені від 01.12.2016 серії 1-ГЮ № 004707 встановлено, що 01.12.2016 позивач змінила ім?я з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 3 червня 2017 року позивачем укладено шлюб з ОСОБА_7 та змінено прізвище на ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 122236 від 03.06.2017 (а.с.8, 9).

Згідно з розрахунком, який міститься у позовній заяві за період з 17.10.2017 по 30.09.2018 позивачкою нараховано 2783,03 грн. неустойки (пені) на суму заборгованості відповідно до довідки державного виконавця Вербицького М.П. Острозького районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Рівненській області № 6590/14.14-33 від 22.10.2018 (а.с. 2-3).

Як вбачається з квитанцій № 179715805 від 25.05.2018, № 187089821 від 31.07.2018, № 181788154 від 13.06.2018, № 190148665 від 29.08.2018, № 190989277 від 06.09.2018, № НОМЕР_1 від 09.10.2018, № НОМЕР_2 від 02.11.2018, № від 04.12.2018, відповідач сплачував кошти на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1, призначення платежу у всіх квитанціях зазначено аліменти на утримання ОСОБА_1, що підтверджує обставину про відсутність ухилення відповідача від сплати аліментів на користь позивача.

Відповідно до довідки Острозького районного відділу державної виконавчої служби від 02.01.2019 № 25/3 вбачається, що боржником, відповідачем ОСОБА_2 сплачувались кошти у виді аліментів на утримання ОСОБА_1 на період навчання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно згідно виконавчого листа № 567/1202/17 виданого 07.06.2018 року.

Відповідно до довідки Острозького районного відділу державної виконавчої служби від 13.03.2019 № 2605 вбачається, що боржником, відповідачем ОСОБА_2 сплачувались кошти у виді аліментів на утримання ОСОБА_1 на період навчання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно згідно виконавчого листа № 567/1202/17, виданого 07.06.2018 року, зокрема 01.05.2017 було сплачено 4050,00 грн., 01.06.2018 - 550,0 грн., 01.07.2018 - 600 грн., 01.08.2018 - 600,00 грн., 01.09.2018 - 3500 грн. Станом на 28.02.2019 переплата по сплаті аліментів на користь позивача становить 2101,16 грн.

Суд встановив, що інформація, яка міститься у довідці Острозького відділу ДВС, поданій позивачем від 22.10.2018 та довідках Острозького відділу ДВС, поданих відповідачем від 02.01.2019 та 13.03.2019 за період травень-вересень 2018 року щодо сплачених коштів відповідачем на користь позивача та наявності заборгованості у відповідача відрізняється. Разом з тим останні за датою видачі довідки відповідають поданим відповідачем квитанціям про оплату аліментів на користь позивача.

Відповідно до ч. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.

Судом встановлено, що державним виконавцем неодноразово здійснювався розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, а тому суд приймає до уваги та за основу останній розрахунок від 13.03.2019 року, який, в силу ч. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», є дійсним.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з нормами права, які містяться в ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов?язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно ст. 195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості з виплати аліментів визначається державним виконавцем, а за наявності спору питання про розмір такої заборгованості вирішується за заявою заінтересованої особи судом у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм гл.49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Тобто її завданням є сприяння належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Відповідно до роз?яснень, викладених у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачена ст. 196 СУ України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання.

Отже, заходи відповідальності до платника аліментів можуть застосовуватись за умови наявності вини особи та виникнення у зв'язку із винною поведінкою боржника заборгованості по аліментних платежах.

Крім цього, суд враховує, що виконавчий лист № 567/1202/17 був виданий Острозьким районним судом Рівненської області 07 червня 2018 року після набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили, тоді як відповідач перераховував кошти в рахунок аліментів на утримання позивача 01.05.2017 та 01.06.2018, а саме до моменту видачі виконавчого листа.

З огляду на вище зазначене суд прийшов до висновку, про відсутність вини відповідача щодо несплати аліментів на користь позивача та відсутність заборгованості на день подання позовної заяви, що є підставою для відмови у позові, оскільки в даному випадку неустойка (пеня) не може бути застосована до відповідача.

Державним виконавцем встановлено, що рішення суду виконано в повному обсязі, заборгованість зі сплати аліментів відсутня, на підтвердження чого відповідачу видано довідку-перерахунок про відсутність заборгованості зі сплати аліментів. Про існування заборгованості зі сплати аліментів відповідач дізнався з позовної заяви. До цього часу відповідачу не було відомо про існування будь-якого боргу, що підтверджується матеріалами справи. Позивачем не доведено наявності вини платника аліментів за прострочення їх сплати, що є обов'язковою умовою застосування відповідальності у вигляді стягненню пені з відповідача. З огляду на викладене, у задоволенні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 191-200 Сімейного кодексу України, п.22 ПостановиПленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, керуючись ст.5, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

в задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_1, індекс 35800, ІПН НОМЕР_3) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, індекс 35800, ІПН НОМЕР_4) про застосування відповідальності за прострочення сплати аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 березня 2019 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_8