Справа № 351/2113/18
Провадження № 22-ц/4808/1131/19
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д. Б.

з участю: апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника відповідача Клипича В.В., третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу культури та релігії Снятинської РДА, третя особа директор відділу культури та релігії Снятинської РДА Юрчук Богдан Васильович про поновлення на роботі, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2019 року, ухвалене суддею Калиновським М.М.,

Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування

У вересні 2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відділу культури та релігій Снятинської РДА, третя особа- директор Відділу культури та релігій Снятинської РДА Юрчук Б.В., про поновлення на роботі.

Позовні вимоги мотивував тим, що з 01.10.1992р. по 27.08.2018р. він працював директором Снятинського районного будинку культури (далі також РБК), звідки був звільнений на підставі наказу №63-к від 27.08.2018р., виданого начальником Відділу культури та релігій Снятинської РДА Юрчуком Б.В..

Стверджував, що звільнення є незаконним, а причини звільнення вказані у наказі, надуманими та безпідставними. Головною причиною звільнення його з посади є особисті неприязні стосунки з ОСОБА_3 , які тривають вже кілька років.

10.07.2018р. він із колективом Снятинського РБК звернулися до Міністра культури України, голови Івано-Франківської ОДА, голови Івано-Франківської обласної ради та інших з повідомленням про упереджене ставлення до них та свавілля ОСОБА_3 Саме це, на думку позивача, слугувало причиною його звільнення.

Також підставою його звільнення є те, що відносно нього порушено кримінальне провадження за ст. 125 ч.1 КК України. До кримінальної відповідальності його притягують за те, що він, ніби то, умисно наніс ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження. Свою вину у скоєнні злочину не визнає, та вважає, що до того часу поки судом його не визнано виним, ОСОБА_3 не мав права використовувати таку підставу для його звільнення з роботи. В порушення вимог ст. 149 КЗпП України, його просто поставили перед фактом звільнення, не надавши можливості надати свої письмові пояснення. Просив поновити його на роботі, на посаді директора Снятинського районного будинку культури.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними. Позивач систематично, на протязі тривалого періоду часу допускав порушення трудової дисципліни, не виконував та неналежно виконував покладені на нього трудові обов`язки, що виразилося у нереєстрації у встановленому законом порядку Статуту районного будинку культури, у несформуванні належним чином особових справ працівників, у відмові виконувати розпорядження голови Снятинської РДА щодо передачі від районного будинку культури до відділу культури та релігій особових справ та трудових книжок працівників, у допущенні порушень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників при заповненні та формуванні трудових книжок працівників будинку культури, наказу Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження Типових форм первинної облікової документації з статистики праці» при формулюванні та реєстрації наказів по будинку культури; у неявці без поважних причин на засіданні колегії відділу культури та релігій РДА, в результаті чого його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, невідповідність висноків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд процитував у рішенні статтю 147 КЗпП України, яка, як зазначив суд, регулює питання строків застосування дисциплінарних стягнень, хоча міст її зовсім інший. Питання строків застосування дисциплінарних стягнень регулює стаття 148 КЗпП України. Суд не взяв до уваги пояснення представника позивача про те, що ОСОБА_3 стало відомо про факт невиконання позивачем службових обов`язків 20.02.2018 року, а дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи, застосовано до позивача 27.08.2018 року, тобто через більший термін, ніж передбачений ст.148 КЗпП України.

Апелянт зазначає, що, порушуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд не надав належної оцінки його попередній роботі. Так, представник пояснив, що апелянт працював у сфері культури 39 років, а на посаді директора Районного будинку культури 26 років; за весь період роботи він отримав тільки одне дисциплінарне стягнення і то за неявку на колегію тому, що відвідував лікаря стоматолога з нестерпним болем. Натомість, за період роботи отримував десятки грамот та подяк за сумлінну працю.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що обставини, викладені позивачем у апеляційній скарзі, не відповідають дійсності. Обставина щодо головної причини звільнення через особисті неприязні стосунки з начальником відділу, на яку посилався позивач, є надуманою та нічим недоведеною, така не була підставою для звільнення позивача згідно оскарженого наказу, суд встановив, що позивач систематично порушував трудову дисципліну протягом тривалого часу, належно не виконував покладені на нього обов`язки; обставини зазначені у «колективному зверненні» працівників Снятинського РБК не підтвердились і є наклепом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що відповідно до наказу №63-к по відділу культури та релігій Снятинської РДА від 27.08.2018р. ОСОБА_1 звільнено із займаної посади директора Снятинського РБК за систематичне невиконання ним трудових обов`язків без поважних причин та грубе порушення трудових обов`язків керівником установи на підставі п.3 ст. 40, п.1 ст. 41 КЗпП України з 27.08.2018р. (а.с.7-9). Зокрема, у наказі зазначено, що за наслідками перевірки проведеної комісією Снятинської районної державної адміністрації (довідка від 30.07.2018 року та управління культури, національностей та релігії Івано-Франківської ОДА (лист від 03.08.2018 року)) позивач систематично без поважних причин не виконує обов`язки, що є складовими його трудової функції, після застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. З вини позивача не зареєстровано суб`єктом державної реєстрації установчий документ статут Снятинського РБК, установа не є створеною і не має статусу юридичної особи, її діяльність є нелегітимною. Томаш Я.В. не виконав рішення колегії відділу культури та релігій Снятинської РДА від 30.03.2018 року в частині щодо зобов`язання його як керівника клубного закладу до 01.05.2018 року привести у відповідність до вимог чинного законодавства статут будинку культури і на 30.07.2018 року він залишився незареєстрованим і нечинним. Діловодство у районному будинку культури не організовано і не ведеться, обов`язкових елементів діловодного процесу немає взагалі, особові справи працівників не сформовані належним чином, ОСОБА_1 протиправно використовує для засвідчення офіційних документів круглу гербову печатку із написом «Народний дім». ОСОБА_1 відмовився виконувати розпорядження голови Снятинської райдержадміністрації в частині передачі від районного будинку культури до відділу культури та релігій райдержадміністрації особових справ та трудових книжок працівників районного будинку культури, умисно вчинив грубе порушення трудових обов`язків керівником установи. Також у наказі зазначено, що поряд з цим ОСОБА_1 23 квітня 2018 року у примішенні будинку культури у робочий час умисно наніс легкі тілесні ушкодження начальнику відділу культури та релігій ОСОБА_3 при виконанні службових обов`язків, за що йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та 27.07.2018 року направлено до суду обвинувальний акт.

Раніше, згідно наказу № 44-К по відділу культури та релігій Снятинської РДА від 21.05.2018р., який увійшов у систему звільнення, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання трудових обов`язків та оголошено догану (а.с.20-21). Відповідно до пояснюючої записки від 16.05.2018р., написаної директором РБК ОСОБА_1 , його не було належним чином повідомлено про засідання колегії відділу культури, а також у нього на той час був попередньо запланований візит до стоматолога (а.с.22). Згідно доповідної записки юрисконсульта відділу правового та матеріального забезпечення відділу культури та релігій Снятинської РДА ОСОБА_4 від 16.05.2018р. вбачається, що усіх членів комісії, в т.ч. керівника Снятинського районного будинку культури ОСОБА_1 він повідомив особисто по телефону, і той відповів йому, що прийняв повідомлення і буде на колегії, причини його відсутності на колегії йому не відомі (а.с.23).

Вищевказане притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді догани позивач не оскаржував.

Згідно розпорядження Снятинської РДА від 11.06.2018р. № 199, створено комісію РДА із затвердженням її складу та наказано провести перевірку роботи та дотримання ЗУ «Про культуру», інших нормативно-правових актів та Положення про відділ культури та релігій РДА Снятинським районним будинком культури згідно із затвердженим планом; провести передачу від районного будинку культури до відділу культури та релігій РДА особових справ та трудових книжок працівників (а.с.25-26).

Згідно довідки про виконання розпорядження РДА від 11.06.2018р. № 199, комісією встановлені факти порушення директором та працівниками РБК трудової дисциплівни, невиконання посадових обов`язків, перевищення повноважень директором РБК ОСОБА_1 (а.с.29-36).

Згідно повідомлення Снятинської РДА станом на 20.02.2018р. в Єдиному Державному реєстрі не міститься жодних відомостей про Снятинський районний будинок культури, затверджений рішенням Снятинської районної ради від 24.12.2009р. № 771-28/2009.

Із листа Першого заступника голови районної державної адміністрації, адресованого 01.08.2018р. директору Снятинського РБК ОСОБА_1 (а.с.38-40), вбачається, що дії та бездіяльність ОСОБА_1 на посаді директора Снятинського РБК, яка виразилася в: а) неподанні на державну реєстрацію Статуту РБК, в результаті чого РБК є нелегітимним, а керівник- директор ОСОБА_1 не наділений повноваженнями керівника юридичної особи; б) книги наказів не відповідають вимогам діловодства, не прошиті, позивач використовує круглу гербову печатку «Народний дім», що не відповідає назві закладу культури; в) особові справи працівників РБК не сформовані належним чином, на заявах працівників відсутні резолюції керівника, з наказами працівники не ознайомлені, - є протиправними, грубими порушеннями трудових обов`язків керівника. Відділом культури та релігії РДА розроблений проект положення про Снятинський РБК для легітимізації його діяльності у відповідності до чинного законодавства України, вживаються заходи щодо усунення порушень, недоліків, виявлених в процесі перевірки комісією РДА.

Рішенням Снятинської районної ради від 14.12.2009 року вирішено затвердити статут Снятинського районного будинку культури та директору будинку культури Я.Томашу подати на державну реєстрацію статут, затверджений пунктом 1 даного рішення (а.с.43).

Згідно рішення колегії відділу культури та релігій Снятинської РДА № 1 від 30.03.2018р. зобов`язано директора Снятинського РБК ОСОБА_1 невідкладно подати на державну реєстрацію Статут Снятинського РБК (а.с.47-48).

Відповідно до рішення колегії відділу культури та релігій Снятинської РДА № 2 від 15.05.2018р. запропоновано за скоєння грубого порушення трудових обов`язків аморального проступку, що виразились в грубому, зневажливому ставленні до начальника відділу культури та релігій Снятинської РДА під час виконання трудових обов`язків побиття його в приміщенні районного будинку культури та нанесення тілесних ушкоджень, приниження честі і гідності та ділової репутації ОСОБА_3 рекомендувати начальнику відділу культури та релігій РДА ОСОБА_3 прийняти рішення щодо застосування до директора Снятинського РБК ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, передбачене КЗпП України (а.с.49-50).

Із акту, складеного 28.08.2018р. комісією відділу культури та релігій РДА вбачається, що директор Снятинського РБК ОСОБА_1 під час ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення трудових обов`язків відмовився від надання письмових пояснень, натомість попросив надати йому копію наказу від 27.08.2018р. № 63-К (а.с.53).

Відповідно до листа Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської ОДА від 03.08.2018р. вбачається, що під час перевірки виявлені суттєві недоліки в роботі Снятинського районного будинку культури (а.с.41).

Розділом 4 Положення про клубний заклад, затвердженого відповідно до Положення про Міністерство культури і туризму України, затвердженого Указом Президента України від 02.12.2005 року №1685/2005, постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.98 №1775 «Про нормативи забезпечення населення клубними закладами», передбачено, що керівництво клубного закладу здійснюється директором, що призначається органом державної влади, місцевого самоврядування, іншим органом влади за погодження з місцевим органом культури. Керівник самостійно вирішує питання діяльності клубного закладу, здійснює контроль, розпоряджається майном і коштами закладу та несе відповідальність за виконання покладених на заклад завдань та результати фінансово-господарської діяльності.

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши апелянта та його представника, які доводи апеляційної скарги підтримали, представника відповідача, третьої особи, які вимоги скарги заперечили, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає у повній мірі, оскільки суд першої інстанції в частині, що стосується підстав звільнення позивача за кількома нормами КЗпП України, не повно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права.

Стаття 147 КЗпП України визначає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Згідно зі статтями 148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється противоправне винне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обов`язків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в пункті 22, постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України суд повинен з`ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як роз`яснено у пункті 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Верховний Суд у постанові від 25.06.2018 року у справі №714/395/17 висловив правовий висновок, який полягає в тому, що систематичне порушення трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України суд зобов`язаний перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установленому законом порядку. Лише правомірно накладені стягнення можуть ураховуватись і бути підставою для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до статуту Снятинського районного будинку культури, затвердженого рішенням Снятинської районної ради 24 грудня 2009 року Снятитинський районний будинок культури підпорядкований відділу культури та туризму райдержадміністрації, який здійснює керівництво клубними установами району; безпосереднє керівництво Снятинського РБК здійснюється його директором, який призначається на посаду і звільняється з посади відділом культури і туризму районної державної адміністрації за погодоження з Снятинською районною радою.

Колегія суддів відхиляє доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд не взяв до уваги, що начальнику відділу культури та релігій ОСОБА_3 стало відомо про факт невиконання позивачем службових обов`язків 20.02.2018 року, а дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи, застосовано до позивача 27.08.2018 року, тобто через більший термін, ніж передбачений ст.148 КЗпП України. За результатами розпорядження голови РДА №199 від 11.06.2018 року комісією складено довідку про результати порушень ОСОБА_1 трудової дисципліни та надіслано її начальнику відділу культури та релігій Б.Юрчуку для притягнення до відповідальності та вжиття заходів щодо налагодження роботи будинку культури у межах повноважень. Із зазначеною довідкою позивач ОСОБА_1 ознайомився 30.07.2018 року, що підтверджується його особистим підписом. Також цієж ж датою зазначена довідка надіслана начальнику відділу культури і релігій ОСОБА_5 , що підтверджується копією листа першого заступника голови РДА, тому відсутні підстави вважати, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за наказом №63 від 27.08.2018 року накладено поза межами встановленого законодавством місячного строку.

Довідкою на виконання розпорядження голови РДА від 11.06.2018 року №199 підтверджено, що ОСОБА_1 рішення районної ради, згідно якого він зобов`язаний був зареєструвати статут РБК не виконав, тому установа не має статусу юридичної особи. Книги наказів не відповідають вимогам діловодства, не прошиті, не пронумеровані, не засвідчені підписом та печаткою установи, виявлено велику кількість виправлень, порушення нумерації наказів. Директор ОСОБА_1 використовує круглу гербову печатку за написом «Народний дім». Директор ОСОБА_1 підтвердив комісії, що є відповідальною особою за ведення кадрової роботи у будинку культури. Виявлено порушення, що стосується ведення особових справ, вони не сформовані, на заявах працівників відсутні резолюції керівника, з наказами працівники не ознайомлені. ОСОБА_1 визнав, що на жодного працівника РБК не покладав обов`язків по веденню діловодства. ОСОБА_1 під різними приводами не виконав прохання комісії надати графік та місце роботи всіх працівників будинку культури для того, що переконатися, що вказані працівники фактично працюють згідно затвердженого графіка і комісія не змогла впевнитись, що всі працівники РБК, які отримують заробітну плату фактично працюють на вказаних вище посадах. Директор ОСОБА_1 відмовився виконувати розпорядженння райдержадміністрації в частині передачі від районного будинку культури до відділу культури і релігій райдержадміністрації особових справ та трудових книжок працівників РБК. Також встановлено, що комісією з даної перевірки ОСОБА_1 надано методичну допомогу для виправлення багатьох недоліків та приведено документацію до певного порядку.

Також рішенням колегії відділу культури та релігій Снятинської РДА № 1 від 30.03.2018р. позивача було зобов`язано невідкладно подати на державну реєстрацію Статут Снятинського РБК (а.с.47-48).

Судом перевірено також законність та обгрунтованість накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани згідно наказу від 21.05.2018 року.

Таким чином, належними та допустимими доказами у справі встановлено систематичне невиконання позивачем, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку і такі порушення носили триваючий характер.

Позивач ОСОБА_1 у засіданні апеляційного суду пояснив, що не заперечує фактів невиконання обов`язків керівника районного будинку культури, які входили до його трудових обов`язків і викладені у довідці перевірки за розпорядженням райдержадміністрації від 11.06.2018 року №199, однак вважає, що пропрацювавши 26 років керівником будинку культури, не заслуговує такого стягнення як звільнення з посади за систематичне порущення трудових обов`язків, враховуючи його попередні нагороди за виконану роботу. Не заперечив, що 23.04.2018 року біля приміщення та у приміщенні районного будинку культури між ним та начальником відділу культури і релігій мав місце конфлікт, однак він не був пов`язаний із виконанням трудових обов`язків, а виник з особистих відносин. До суду першої інстанцїі звернувся тільки з вимогами про поновлення на роботі, а інші вимоги, зокрема, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не ставив через те, що гроші для нього не є головним, а бажав захистити свою репутацію як керівника.

Разом з тим, не можна вважати встановленим факт одноразового грубого порушення трудових обов`язків позивача за п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, що також стало підставою для звільнення.

Так, згідно з п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України з ініціативи власника або уповноваженого ним органу трудовий договір може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, що, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Важливим елементом застосування п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Так, і рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити цілу систему порушень, за які був звільнений позивач, а лише одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року по справі N 296/576/17, провадження N 61-46199св18).

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним заподіяно чи могло бути заподіяно шкоду, істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не лише факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2018 року по справі N 661/1171/16-ц, провадження 61-1200св18).

Під час розгляду справи апеляційним судом з`ясовано, враховуючи пояснення представників відповідача, що звільнення позивача за п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України мало місце за те, що він 23 квітня 2018 року у примішенні будинку культури у робочий час умисно наніс легкі тілесні ушкодження начальнику відділу культури та релігій ОСОБА_3 при виконанні службових обов`язків, за що йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та 27.07.2018 року направлено до суду обвинувальний акт, а інші проступки стали підставою для звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять доказів одноразового грубого порушення трудових обов`язків, яке могло бути підставою для звільнення позивача згідно пунктом 1 частини першої 41 КЗпП України.

З огляду на зазначене суд першої інстанції перевіряючи законність звільнення позивача за наказом від 27.08.2018 року повинен був встановити відсутність підстав для його звільнення за пунктом 1 частини першої 41 КЗпП України, оскільки такі його дії не були пов`язані із колом його трудових обов`язків як керівника, а виходячи із характеру проступку дії випливали із приватних відносин обох керівників.

Враховуючи наведене, зважаючи на обов`язок суду перевіряти кожен проступок та правомірність накладення стягнення, колегія суддів вважає, що наказ №63-к від 27.08.2018р., виданий начальником Відділу культури та релігій Снятинської РДА ОСОБА_6 Б.В. «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України не можна вважати правомірним.

Тому саме у зв`язку з неповним з`ясуванням та порушенням норм матеріального права рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення вимог про визнання незаконним наказу в частині звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України, оскільки за обгрунтуванням підстав позову ОСОБА_1 у позовній заяві посилався на те, що причини звільнення, вказані у наказі, є надуманими та безпідставними, що підтверджено обставинами справи у цій частині.

У позові та в апеляційній скарзі позивач посилався також на те, що 10.07.2018р. він із колективом Снятинського РБК звернулися до Міністра культури України, голови Івано-Франківської ОДА, голови Івано-Франківської обласної ради та інших з повідомленням про упереджене ставлення до них та свавілля ОСОБА_3 Саме це, на думку позивача, слугувало причиною його звільнення.

У зв`язку із гарантіями права на працю, встановленими Конституцією України та КЗпП України, колегія суддів детально перевірила такі обставини та встановлено, що вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Навпаки із відповіді на колективне звернення працівників Снятинського РБК до голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації, за підписом першого заступника голови районної державної адміністрації Миколи Пішака (а.с.38-40) встановлено, що викладена в колективному зверненні інформація щодо перевищення повноважень начальником відділу культури та релігії райдержадміністрації ОСОБА_3 в процесі перевірки не знайшла підтвердження. Викладена у колективному зверненні неправдива інфомація є грубим зневажливим ставленням підлеглого керівника до свого безпосереднього керівника, яким є ОСОБА_3 Діяльність ОСОБА_3 на посаді начальника відділу культури та релігії райдержадміністрації немає фактів перевищення повноважень, у спілкуванні з підлеглими дотримується етики державного службовця та працівника культури, відсутні будь-які нарікання працівників щодо поведінки ОСОБА_3 Його освіта та стаж роботи в галузі культури повністю відповідають кваліфікаційним вимогам до посади.

Судом встановлено, що підставою звільнення було саме систематичне невиконання позивачем без поважних причин трудових обов`язків, які він повинен був виконувати як керівник.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що, порушуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд не надав належної оцінки його попередній роботі, яка відзначена грамотами та подяками.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта.

Так, у п.22 вказаної постанови роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Як видно, попередня робота працівника є тільки однією із обставин (і стоїть останньою у переліку), які підлягають врахуванню при розгляді справ про поновлення на роботі. Тому у цій справі, попередня робота позивача не має правого значення, оскільки жодним чином не спростовує доведеного у судовому порядку факту систематичного порушення позивачем трудових обов`язків, що і стало підставою для звільнення. За обставинами даної справи відсутність письмового пояснення позивача до накладення дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни не є підставою для поновлення на роботі.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Наказ №63-к від 27.08.2018р., виданий начальником Відділу культури та релігій Снятинської РДА Юрчуком Б.В. «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України визнати неправомірним.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу культури та релігії Снятинської РДА, третя особа директор відділу культури та релігії Снятинської РДА Юрчук Богдан Васильович про поновлення на роботі відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2019 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Л.В. Василишин

І.О. Максюта