21.10.2019 Провадження №2/389/540/19
Рішення

(заочне)

іменем України

21 жовтня 2019 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Солонько К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду міста Знам`янка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , в якому за її згодою зареєстровані відповідачі, які не є членами її сім`ї. З 01.01.2018 відповідачі в будинку не проживають, місце їх проживання їй не відоме. В добровільному порядку вони не знімаються з реєстрації місця проживання, що перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Представник позивачки в судове засідання не з`явився, але подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 повторно не з`явилися в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили та відзив не подали. Згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.10.2019, розгляд справи проводиться заочно.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.11.2000, реєстраційний напис від 21.11.2000 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.09.2019 свідчать про те, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.7, 36). З домової книги, довідки, виданої Знам`янським РВ УДМС України в Кіровоградській області, та довідки, виданої виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кіровоградської області, встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 (а.с.8-9, 18, 21).

Як вбачається з довідки від 23.07.2019 та акту від 29.07.2019, за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не проживають з 01.01.2018 (а.с.10, 11).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, відповідно до Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ч.1 ст.383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Частиною 2 статті 406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку. Відповідачі спільним побутом з позивачкою не пов`язані, взаємних прав та обов`язків вони не мають. Реєстрація місця проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які не є членами сім`ї ОСОБА_1 , в її будинку перешкоджає їй розпоряджатися своїм майном, при цьому відповідачі з 01.01.2018 за місцем своєї реєстрації не проживають.

Дослідивши надані докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що право відповідачів, які не пов`язані з позивачкою спільними побутом, на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тож, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., тобто по 384 грн. 20 коп. з кожного.

На підставі викладеного, ст.ст.319, 321, 383, 391, 406 ЦК України, керуючись ст.ст.81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, місце проживання: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , половину сплаченого судового збору в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , половину сплаченого судового збору в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва