Справа № 185/4358/19
Провадження № 2/185/2879/19
У Х В А Л А

22 жовтня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 В.Ф., ОСОБА_3 Ю.В ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 С ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 про відвід судді Перекопському М.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкоди у користуванні житлом, вселення в квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

В провадженні суду перебуває зазначена вище цивільна справа.

Від представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 надійшла заява про відвід судді Перекопського М.М. В обґрунтування своїх доводів заявник зазначив, що суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи, розголосив конфіденційну інформацію щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , суддя має упереджене ставлення до сторони, оскільки раніше приймав безпосередню участь у врегулюванні спору за участю судді у справі №185/4358/19 між тими ж сторонами про поділ спільного майна, у тому числі й квартири, щодо якої розглядається і даний спір та міг дізнатися від сторін про обставини, які можуть заважати розглянути безсторонньо та неупереджено дану справу.

ОСОБА_5 підтримав свого представника.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_9 заперечував проти задоволення відводу та зазначив, що довіряє суду і підстав для відводу головуючого немає.

Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, відмова у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи не може бути підставою для відводу судді, оскільки є процесуальним рішенням.

Посилання на те, що суддя розголосив конфіденційну інформацію про стан здоров`я ОСОБА_5 також не може бути підставою для відводу, оскільки ОСОБА_5 самостійно надав суду разом зі своїм клопотанням копію договору про надання платних стоматологічних послуг який не містить відомостей про стан здоров`я останнього, а суд лише надав оцінку наданому документу.

Згідно ч. 2 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Отже, сам факт того, що суддя Перекопський М.М. брав участь у врегулюванні спору між тими ж сторонами, але у іншій справі, не може бути підставою для задоволення відводу.

Інші доводи заявника також не можуть бути підставами для відводу головуючому судді, оскільки не передбачені ст. 36-37 ЦПК України та не підтверджуються матеріалами справи.

Проте, заява про відвід підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 203 ЦПК України інформація, отримана будь-якою зі сторін, а також суддею під час проведення врегулювання спору, є конфіденційною; під час проведення врегулювання спору за участю судді протокол наради не ведеться та не здійснюється фіксування технічними засобами.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року визначено, відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію.

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися, але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. "Де Куббер проти Бельгії", 26 жовтня 1984 року, § 26, Серія А, № 86).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу). За принципом, неодноразово викладеним у рішеннях ЄСПЛ, суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру.

Наведене вказує на те що, якщо сторони мають сумнів у неупередженості судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд, оскільки правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.

Доводи заявника про те, що суд може бути упередженим та необ`єктивним з огляду на участь судді у врегулюванні спору між тими ж сторонами у іншій справі, яка стосувалася тієї ж квартири, щодо якої їдеться у даній справі, заслуговують на увагу та дають підставу ймовірно допустити про наявність підстав для сумнівів у неупередженості судді, хоча зазначене й об`єктивно нічим не підкріплено.

Отже, не задоволення заяви про відвід може сприйматися сторонами як порушення їх прав.

На підставі вище вказаного та приймаючи принципову позицію заявника, для усунення обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності судового рішення, та забезпечення умов, за яких будуть усунені підозри щодо порушення права на справедливий суд, вбачаються підстави для задоволення відводу судді Перекопського М.М.

Керуючись ст.ст. 39, 40, 259, 260 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Задовольнити заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 про відвід судді Перекопському М.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкоди у користуванні житлом, вселення в квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22 жовтня 2019 року.

Суддя М. М. Перекопський