П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Соломахи Л.І., Канурної О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі су-дових засідань № 3 цивільну справу № 234/16632/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з апеляційною скаргою по-зивача ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 листопада 2018 року (суддя першої інстанції Заборський В.О.), -

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В :

03 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Краматорського міського суду До-нецької області з позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») про відшкодування матеріальної та мора-льної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 червня 2016 року приблизно о 21 год. 21 хв. біля будинку № 79 по вул. Парковій у м. Краматорську сталася ДТП за участю автомобілів «Skoda Oktavia 5», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 08 липня 2016 року винним у ДТП визнано ОСОБА_3 Згідно звіту №16-314 від 01 листопада 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача ОСОБА_2, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 49 992 грн. 66 коп. ПрАТ «СК «Провідна», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, відповідно до лімітів відповідальності виплатила позивачу суму у розмірі 23 680 грн. 20 коп., не доплативши 26 312 грн. 46 коп. відшкодування, з огляду на що просила стягнути із страховика пеню станом на 30 серпня 2017 року у розмірі 883 грн. 18 коп., втрати від інфляції за час прострочення у сумі 642 грн. 10 коп. та три процента річних у розмірі 238 грн. 15 коп.

Крім того, посилаючись на ст.23 ЦК України позивач просила відшкодувати моральну шкоду, завдану внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, що вплинуло на її стосунки з рідними та на роботі, вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя і яку вона оцінила у 5 000 грн.

10 травня 2018 року ОСОБА_2 отримала від відповідача ПрАТ «СК «Провідна» додат-кову суму страхового відшкодування 6 073 грн. 87 коп., у зв'язку з чим відмовилася від позову до ПрАТ «СК «Провідна» та просила стягнути лише з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 20 238 грн. 59 коп. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн. (а.с. 2-4, 110)

22 листопада 2018 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області по-зовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування матері-альної та моральної шкоди задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 20 238 грн. 59 коп., моральну шкоду у розмірі 800 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору 640 грн. 00 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с. 144-146).

Стягуючи з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 матеріальну шкоду у зазначеному розмірі, суд виходив з того, що ПрАТ «СК «Провідна» у зв'язку з на-станням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшко-дувала позивачу у повному обсязі оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП її майну у розмірі 29 754 грн. 07 коп. Враховуючи положення ст. 1194 ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт-них засобів», суд дійшов висновку що для повного відшкодування позивачу ОСОБА_2 шко-ди завданої ДТП з відповідача ОСОБА_3 на її користь необхідно стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка стано-вить 20 238 грн. 59 коп.

Крім того, суд прийняв до уваги конкретні обставини справи, розмір матеріальної шко-ди, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала позивач, внаслідок пошко-джень її авто, ступінь негативних наслідків для її життя, у зв'язку з пошкодженням її авто, тривалість часу протягом якого вона не може використовувати авто, та визначив розмір гро-шового відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 800 грн., які стягнув з відповіда-ча ОСОБА_3

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач ОСОБА_3, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_1, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин спра-ви та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Крама-торського міського суду Донецької області від 22 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 20 238 грн. 59 коп., мора-льної шкоди у розмірі 800 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на-лежним чином не дослідив страховий поліс відповідача ОСОБА_3 № АЕ/4751407/0505/15, в якому чітко передбачена сума страхового відшкодування в розмірі, що не перевищує 50 000 грн.

Відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження № 16-314 від 01 листопада 2016 року, складеного оцінювачем автотоварознавцем ФОП ОСОБА_6 і висновки за яким не заперечувалися сторонами у справі, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 32 994 грн. 32 коп. Відповідно до висновків вказаного звіту розмір матеріального збитку (матеріальної шкоди), завданого автомобілю «Daewoo Lanos», не перевищує розміру витрат на відновлювальний ремонт вказаного транс-портного засобу, який ПрАТ «СК «Провідна», відповідно до полісу обов'язкового страхуван-ня цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ /4751407/0505/15 та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відпові-дальності власників наземних транспортних засобів», зобов'язане виплатити у разі настання страхового випадку.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 08 січня 2019 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Мальований Ю.М., судді Соломаха Л.І., Канурної О.Д. (а.с. 166).

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є спра-ведливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефек-тивного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунто-ваність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ПрАТ «СК «Провідна» не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені. ПрАТ «СК «Провідна» судову повістку - повідомлення про розгляд справи 20 березня 2019 року отримало 13 березня 2019 року, що підтверджується рекомендо-ваними повідомленням про вручення поштових відправлень (а.с.210).

Від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про слухання справи у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 взяв особисту участь у судовому засіданні апеляційного суду.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Провідна» суд про причини неявки у судове засі-дання 20 березня 2019 року не повідомив і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вва-жається, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача ОСОБА_8, відповідача ОСОБА_3, та представника відповідача ПрАТ «СК «Провідна», явка яких у судове засідання обов'язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача адвокат ОСОБА_1, який наполягав на доводах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши дово-ди апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_1, не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2016 року, о 21 годині 12 хвилин, біля будинку № 79 по вул. Парковій у м. Краматорську сталася ДТП за участю автомобілів «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, та «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП автомобілі отри-мали механічні пошкодження.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 08 липня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 9).

Відповідно Полісу № АЕ/4751407/0505/15 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 жовтня 2015 року, відповідальність водія транспортного засобу «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» з 23 жовтня 2015 року по 22 жовтня 2016 року (а.с. 73).

Згідно копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 (а.с. 67).

22 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Харків із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 74).

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 79/16-07 від 12 липня 2016 року, проведеного на замовлення ПрАТ «СК «Провідна», вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю ЗАЗ «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3, становить 24 610 грн. 78 коп. (вартість запчастини вказана з ПДВ) та 24 180 грн. 20 коп. (вартість запчастини вказана без ПДВ) (а.с. 76-87).

20 вересня 2016 року ПрАТ «СК «Провідна» перерахувало ОСОБА_2 страхове відш-кодування у розмірі 23 680 грн. 20 коп., що підтверджується чеком ПАТ КБ «Приватбанк» від 20 вересня 2016 року (а.с. 11).

На замовлення ОСОБА_2 оцінювач-автотоварознавець ФОП ОСОБА_6 01 листо-пада 2016 року склав звіт № 16-314 автотоварознавчого дослідження, згідно якого вартість ві-дновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3, складає 49 992 грн. 66 коп., а розмір матеріальної шкоди, згідно проведеного дослідження, складає 32 994 грн. 32 коп. (а.с. 47-52).

Погодившись із Звітом № 16-314 автотоварознавчого дослідження ФОП ОСОБА_6, наданого позивачем ОСОБА_2, ПрАТ «СК «Провідна» додатково перерахувала позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 6 073 грн. 87 коп., з огляду на що, позивач уточнила позов та відмовилася від позовних вимог до ПрАТ «СК «Провідна» (а.с. 110).

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що загалом ПрАТ «СК «Провідна» сплатило позивачу ОСОБА_2 страхове відшкодування у загальній сумі 29 754 грн. 07 коп.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2 та стягуючи з відповідача різницю між фак-тичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 20 238 грн. 59 коп. (49 992 ,66 - 29 754,07), суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «Про-відна» у зв'язку з настанням страхового випадку у межах страхових сум зазначених у страхо-вому полісі, відшкодувала позивачу в повному обсязі оцінену шкоду, заподіяну внаслідок до-рожньо-транспортної пригоди її майну.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої ін-станції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпе-ки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речо-ве право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше ре-чове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механіз-мом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспор-тний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306).

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну ві-дповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повно-го відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між факти-чним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон України № 1961-IV) передбачено , що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхо-вих сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відш-кодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з ураху-ванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок до-рожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспо-ртного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, згідно зі статтею 29 Закону України № 1961-IV у зв'язку з пошкоджен-ням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законо-давством.

Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оці-нки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фо-нду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 якої відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів.

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з ураху-ванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визна-чення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, за-стосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вар-тість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з ураху-ванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Отже, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом України № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Крім того, за змістом пункту 36.2 статті 36 Закону України № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтовани-ми - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пош-кодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зме-ншується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шко-ди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведен-ня експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ре-монту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відш-кодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно листа Державної податкової служби України від 18 січня 2012 року № 2573/К/15-3414-26, у разі, якщо придбання страховою компанією або потерпілим послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), здійснюється у особи, яка не є зареєстрованим платником податку на додану вартість, то таке придбання здійснюється без урахування сум податку на додану вартість, оскільки осо-ба, не зареєстрована платником податком на додану вартість, не має права нараховувати і ви-діляти окремим рядком суму податку на додану вартість.

Ставка податку на додану вартість згідно п/п «а» п. 193.1 ст. 193 Податкового Кодексу України визначена у розмірі 20 відсотків.

Згідно звіту від 01 листопада 2016 року № 16-314 автотоварознавчого дослідження ФОП ОСОБА_6, висновки якого сторонами не оспорюється,

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, складає - 16 552 грн. 80 коп.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, складає - 9156 грн. 53 коп.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, складає - 24 283 грн. 33 коп.;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу становить - 0,7 (а.с. 110).

При цьому вартість відновлювального ремонту, вартість необхідних для ремонту ма-теріалів та вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту у цьому звіті ви-значена з урахуванням податку на додану вартість.

Таким чином, вартість матеріального збитку становить 32 994 грн.88 коп. (16552,80 + 9156,53 + 24283,33) х 0,7.

Оскільки страхове відшкодування сплачувалось безпосередньо потерпілій особі, воно, у відповідності до пункту 36.2 ст. 36 Закону України № 1961-IV, має бути зменшено на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, який нараховується на вартість матеріалів та запчастин.

Крім того, відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивіль-но-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкоду-вання завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно п. 5 полісу № АЕ/4751407/0505/15 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 жовтня 2015 року, розмір франшиза складає 500 грн.

Страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 було перерахова-но страхове відшкодування, загальна сума якого склала 29 754 грн. 07 коп., з огляду на що страховик перед ОСОБА_3 свій обов'язок за договором обов'язкового страхування циві-льно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виконав у повному обсязі з дотриманням вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що в судовому засіданні апеля-ційного суду визнав представник відповідача.

Проте, позивач має право на відшкодування завданої їй матеріальної шкоди в повному обсязі, відповідно до ст. 1192 ЦК України, згідно якої з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в на-турі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшко-дувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потер-пілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27 березня 1992 року N 6 роз'яснив, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Згідно звіту оцінювача-автотоварознавця ФОП ОСОБА_6 від 01 листопада 2016 ро-ку № 16-314, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 49 992 грн. 66 коп. Сторонами цей висновок не оспорюється.

Страховою компанією на користь ОСОБА_2 відшкодовано страхову компенсацію на загальну суму 29 754 грн. 07 коп., отже невідшкодними залишилися 20 238 грн. 59 коп. (49 992, 66 - 29754,07).

За таких обставин у відповідності до ст. 1194 ЦК України різницю між фактичним роз-міром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яке складає 20 238 грн. 59 коп., має бути відшкодована завдавачем шкоди.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 наголо-шував на необхідності відшкодування позивачу реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого майна, та в обґрунтування своєї позиції послався на справу, розглянуту ВСУ 16 грудня 2015 року № 6-760цс15.

Предметом наведеної справи було визначення вартості матеріального збитку як суми вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Щодо урахування фізичного зносу ушкодженого автомобіля апеляційний суд свою ду-мку уже висловив, а величина втрати товарної вартості не є предметом розгляду цієї справи.

Щодо незгоди ОСОБА_3 зі стягнутої з нього на користь позивача моральної шкоди, апеляційний суд відзначає наступне.

У ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рі-шеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, перед-бачених підпунктами "г" і "ґ", пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Зако-ну, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

З огляду на цю норму та обставини справи, у страховика нема підстав для відшкоду-вання моральної шкоди позивачу, яка їй завдана ушкодженням транспортного засобу.

Апеляційний суд вважає, що з врахуванням характеру й обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач у зв'язку із ушкодженням її автомобіля, душевного хвилювання з приводу дорожньо-транспортної пригоди з її участю, втраченого часу та сил для здійснення ремонту автомобіля, а також незручностей при організації позивачкою свого життя, що пов'язані з не-обхідністю ремонтувати автомобіль, суд першої інстанції в повному обсязі врахував наведені вище вимоги закону та обґрунтовано стягнув грошову компенсацію спричиненої моральної (немайнової) шкоди у розмірі 800 грн.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст. 375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та ін-ших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залеж-ності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовано обставини, на які позивач посила-ється як на підставу своїх вимог. Докази та обставини, на які посилається заявник у апеляцій-ній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції, а при їх дослідженні та вста-новленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростову-ють висновків суду, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без за-доволення, витрати відповідача по сплаті судового збору з апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Ціна позову у цій справі складає 38 075 грн.89 коп., що не перевищує ста розмірів про-житкового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п/п 1 частини 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, ви-ходячи з чого апеляційний суд вважає, що постанова суду апеляційної інстанції оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскар-женню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: Л.І. Соломаха

О.Д. Канурна

Повне судове рішення складено 22 березня 2019 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований