Справа № 696/1201/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Харченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грушківської сільської ради Камянського району Черкаської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Грушківської сільської ради Камянського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування , -

встановив:

16 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Камянського районного суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 2016 році померла його мати ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на земельну ділянку площею 3,94 га, яка розташована в адміністративних межах Грушківської сільської ради Камянського району кадастровий номер :02:000:0356. За життя мати склала заповіти, якими належне їй майно так само і вищевказану земельну ділянку заповіла йому. Він прийняв спадщину після смерті матері та оформив свої спадкові права на житловий будинок і на земельну ділянку площею, 4,1627 га, яка розташована на території Грушківської сільської ради, успадковану його матірю після смерті її чоловіка, а його батька, ОСОБА_6, який помер 15 січня 2008 року. Однак, в оформленні права власності на земельну ділянку площею 3,94 га, яка розташована в адміністративних межах Грушківської сільської ради Камянського району кадастровий номер :02:000:0356 йому було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку в звязку з чим звернувся до суду та просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказану земельну ділянку.

28 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Камянського районного суду із зустрічною позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Необхідність подання зустрічної позовної заяви мотивував тим, що 15 січня 2008 року помер його батько ОСОБА_6 За життя батько склав заповіт, яким належну йому земельну ділянку площею 4,16 га, яка розташована в межах Грушківської сільської ради заповів йому. З метою отримання спадщини ОСОБА_3 звернувся в Камянську району державну нотаріальну контору надавши при цьому заповіт та копію свідоцтва про смерть батька. Однак нотаріус пояснила, що свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 видано на імя ОСОБА_5, як дружині, яка проживала разом із спадкодавцем. Причини, з яких нотаріусом не було повідомлено спадкоємців за заповітом про наявність такого остання йому не пояснила. У звязку з цим ним був пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Рішенням Камянського районного суду від 18 жовтня 2017 року йому було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. За весь час, до тих пір поки він відстоював своє право в суді відносини між ним та братом ОСОБА_1 погіршилися та його брат ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом і на земельну ділянку площею 4,16 га, яка розташована в межах Грушківської сільської ради, яка, фактично, належить йому, відтак, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою в якій просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане Камянською державною нотаріальною конторою 30 липня 2008 року за №2046 на імя ОСОБА_5 на земельну ділянку (пай) розміром 4,16 га розташовану в Грушківській сільській раді Камянського району Черкаської області після смерті 15 січня 2008 року ОСОБА_6; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 4,1627 га з кадастровим номером :02:000:0355 розташовану в Грушківській сільській раді Камянського району Черкаської області, серія ЯЗ №19653, зареєстрованого 20 травня 2009 року в книзі записів державних актів за №17 виданого на імя ОСОБА_5; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серійний номер НМТ 727655 від 2 листопада 2017 року, зареєстрованого у реєстрі за №2594, видане на імя ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 4,1627 га з кадастровим номером :02:000:0355 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в Грушківській сільській раді Камянського району Черкаської області після смерті у 2016 році ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку розміром 4,1627 га з кадастровим номером :02:000:0355 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану в Грушківській сільській раді Камянського району Черкаської області та стягнути з ОСОБА_1 понесені ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою Камянського районного суду від 28 лютого 2018 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 та обєднано вимоги в одне провадження.

Розпорядженням голови Камянського районного суду вищезазначена справа передана на розгляд до Смілянського міськрайонного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу справ передана в провадження судді Смілянського міськрайонного суду Опалинської О.П.

В судове засідання представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_7 та позивач не зявилися. Представник надіслав до суду заяву в якій вказав, що заявлений позов ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 не заперечує.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_8 та позивач в судове засідання не зявилися. Представник надіслала до суду заяву в якій подану ОСОБА_3 зустрічну позовну заяву підтримала, проти задоволення первісного позову не заперечувала, судові витрати по справі просила залишити за кожною із сторін. Просила також розглядати справу без її участі та участі її довірителя.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи приходить до наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В 2016 році померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СР №292177 яке видане 5 травня 2017 року виконавчим комітетом Грушківської сільської ради Камянського району Черкаської області (а.с. 2).

Як вбачається з заповіту посвідченого ОСОБА_9 секретарем Мельниківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області 30 березня 2006 року, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіла синові ОСОБА_1, зокрема, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР №057411, яка розташована на території Грушківської сільської ради (а.с. 7).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №057411 виданого 16 грудня 2004 року Камянським районним відділом земельних ресурсів ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 3,94 га, розташованої в межах Грушківської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с. 11).

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 2 листопада 2017 року приватним нотаріусом Камянського районного нотаріального округу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,94 га кадастровий номер :02:000:0356 розташованої в межах Грушківської сільської ради в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с. 15).

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

З листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 вбачається, відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається факт належності на праві приватної власності земельної ділянки спадкодавцю. Окрім того, ОСОБА_1 своєчасно звернувся у передбачений чинним законодавством строк із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5, відтак, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення оскільки відсутність правовстановлюючого документа перешкоджає позивачу у оформленні спадкових прав після смерті спадкодавця, а невизнане право підлягає захисту в судовому порядку.

Разом з тим, у відповідності до положень ст.ст.2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до положень ст.67 ЗУ «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року із змінами та доповненнями, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно з положеннями ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Порядок здійснення спадкування визначений положеннями Глав 84 та 86 Книги шостої ЦК України.

Положеннями п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Поняття права власності визначено у ст. 316 ЦК України, згідно з якою правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності, що полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено уст. 317 ЦК України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на майно набувається, в тому числі і у порядку спадкування.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видаєтсья кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи вбачається, що до приватного нотаріуса Камянського районного нотаріального округу ОСОБА_10 із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь брата ОСОБА_3 Крім того, в матеріалах спадкової справи містяться заповіти складені ОСОБА_5 на імя ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними спорудами в с. Грушківка Камянського району Черкаської області, земельну ділянку площею 3,94 га, розташованої в межах Грушківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, земельну ділянку площею 4,1627 га, розташованої в межах Грушківської сільської ради Смілянського району Черкаської області на грошові вклади та майновий пай.

Як вбачається з матеріалів справи на частину спадкового майна, а саме, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 14 в с. Грушківка Камянського району Черкаської області та на земельну ділянку площею 4,1627 га, розташованої на території Грушківської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0355 ОСОБА_1 отримав свідоцтва, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 2 листопада 2017 року виданих приватним нотаріусом Камянського районного нотаріального округу ОСОБА_10 (а.с. 9,10).

Згідно заповіту посвідченого ОСОБА_9 секретарем Мельниківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області 10 травня 2006 року, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповів синові ОСОБА_3, зокрема і державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №472272, яка розташована в межах Грушківської сільської ради Камянського району Черкаської області площею 4,16 га (а.с. 54).

Рішенням Камянського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2017 року, ОСОБА_3 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 15 січня 2008 року терміном 1 місяць з дня набрання рішення суду законної сили (а.с. 56).

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 грудня 2017 року державним нотаріусом Камянської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4, 16 га розташованої на території Грушківської сільської ради, у звязку з тим, що на вищевказане спадкове майно померлого видані свідоцтва на імя дружини померлого - ОСОБА_5 (а.с. 55).

Вищевказане підтверджується оглянутою спадковою справою після смерті ОСОБА_6 померлого 15 січня 2008 року в якій, зокрема, міститься свідоцтво про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Камянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0355 розміром 4,16 га, що знаходиться на території Грушківської сільської ради Камянського району Черкаської області (а.с. 102).

Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів на підтвердження позовних вимог та їх заперечень дають суду підстави вважати, що видане 30 липня 2008 року на ім'я ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №2046, виданого в частині права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0355 розміром 4,16 га, що знаходиться на території Грушківської сільської ради Камянського району Черкаської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №472272 виданого Камянською райдержадміністрацією 1 березня 2006 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом НМТ 727655 виданого 2 листопада 2017 року, зареєстрованого у реєстрі за №2594 та виданого на імя ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0355 розміром 4,16 га, що знаходиться на території Грушківської сільської ради Камянського району Черкаської області є недійсними, оскільки правом на спадкування за заповітом був наділений ОСОБА_3

Разом з тим, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №19653, зареєстрований 20 травня 2009 року в Книзі записів державних актів за №17 виданий на імя ОСОБА_5 також підлягає визнанню недійсним, оскільки є похідним від свідоцтва про право на спадщину за законом виданого на імя ОСОБА_3І після смерті ОСОБА_6

У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою обєктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обовязковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов'язковій державній реєстрації, що випливає зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 4 ст. 11ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно з ч.1 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Частиною 2 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що на кожний обєкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер обєкту нерухомого майна.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційним номером обєкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному обєкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого обєкта. У разі переходу права власності на обєкт нерухомого майна або зміни відомостей про обєкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону.

Частиною 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що наявність реєстрації права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 4,1627 га з кадастровим номером :02:000:0355 розташовану в Грушківській сільській раді Камянського району Черкаської області за ОСОБА_12 перешкоджає ОСОБА_6, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Відтак, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом зумовить і скасування державної реєстрації такого.

Що стосується вимоги про визнання за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку розміром 4,1627 га з кадастровим номером :02:000:0355 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану в Грушківській сільській раді Камянського району Черкаської області суд приходить до наступного.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Позивачем не зазначено, які перешкоди існуватимуть у нього для оформлення права власності на спадкове майно у визначений законом спосіб, а саме шляхом отримання відповідного свідоцтва у нотаріуса.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку сторін, які просять судові витрати покласти на них та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265,273,354 ЦПК України, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, ст.ст. 15, 16, 181, 182, 328, 334, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1254, 1266, 1268, 1270, 1301 ЦК України, ст.125 ЗК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, ЗУ «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року , -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Грушківської сільської ради Камянського району Черкаської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,94 га, яка знаходиться в адміністративних межах Грушківської сільської ради Камянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0356 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №057411 від 16 грудня 2004 року виданого 4 грудня 2003 року згідно розпорядження Камянської районної державної адміністрації, що належить ОСОБА_5, яка померла в 2016 році.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Грушківської сільської ради Камянського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане Камянською державною нотаріальною конторою 30 липня 2008 року за №2046 на імя ОСОБА_5 на земельну ділянку (пай) розміром 4,16 га розташовану в Грушківській сільській раді Камянського району Черкаської області після смерті 15 січня 2008 року ОСОБА_6.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 4,1627 га з кадастровим номером :02:000:0355 розташовану в Грушківській сільській раді Камянського району Черкаської області, серія ЯЗ №19653, зареєстрованого 20 травня 2009 року в книзі записів державних актів за №17 виданого на імя ОСОБА_5.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серійний номер НМТ 727655 від 2 листопада 2017 року, зареєстрованого у реєстрі за №2594, видане на імя ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 4,1627 га з кадастровим номером :02:000:0355 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в Грушківській сільській раді Камянського району Черкаської області після смерті у 2016 році ОСОБА_5.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Сторони по справі: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7, житель ІНФОРМАЦІЯ_3.

Грушківська сільська рада, місцезнаходження : вул. Холодноярська, 58 с. Грушківка Камянський район Черкаська область.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, житель ІНФОРМАЦІЯ_5.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, житель ІНФОРМАЦІЯ_7.

Головуючий О.П.Опалинська