Справа № 464/4918/18
пр.№ 2/464/49/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2019 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оргрес", ОСОБА_3 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, треті особи: Приватне акціонерне товариство "Львіворгрес", Львівська міська рада, Сихівська районна адміністрація про скасування запису про державну реєстрацію ОСББ "Оргрес»,-

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_4,

УДР ЮД ЛМР

представника третьої особи ЛМР ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати запис про державну реєстрацію Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оргрес». В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що являється власником квартири № 1 а по вул.Гн.Хоткевича, 6 у м.Львові. Будинок, в якому вона мешкає складається із двох під»їздів. В першому під»їзді вказаного будинку створено ОСББ «Оргрес» і має статус гуртожитка, власником якого є ПрАТ «Львіворгрес». Другий під»їзд в будинку має статус житлового і перебуває у комунальній власності міста. Згідно листа Сихівської районної адміністрації ЛМР № 34-4912 від 14.06.2018 гуртожиток по вул.Гн.Хоткевича, 6 не передавався у власність територіальної громади м.Львова. Згідно листа Львівської міської ради від 09.11.2016 створення об»єднання на одному поверсі або в одному під»їзді багатоквартирного будинку законом не передбачено. Згідно листа Львівської міської ради № 2501-2356 від 07.08.2018 не було розглянуто питання надання гуртожитку ПрАТ «Львіворгрес» на вул.Хоткевича, 6 у м.Львові статусу житлового будинку. У відповідності до викладеного, вбачається свідоме порушення чинного законодавства щодо створення ОСББ «Оргрес», який на даний час працює неналежним чином, порушує права позивача, як співвласника, оскільки ним виставляються рахунки за комунальні послуги позивачу. Допускає, що державна реєстрація ОСББ «Оргрес» відбулась із-за недбалості працівників ОСОБА_3 державної реєстрації або із-за підроблених документів із завідомо неправдивою інформацією, які були надані при реєстрації ОСББ «Оргрес». З огляду на вказане, вона змушена звертатись у суд із даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 07.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

02.10.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_3 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_4, в якому зазначає наступне. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об»єднання власників житла та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту прав та виконання обов»язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначається Законом України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку». Статтею першою даного закону передбачено, що об»єднання співвласників багатоквартирного будинку юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та утримання і використання не подільного та загального майна. Ст.6 вказаного закону визначено, що державна реєстрація об»єднання проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичної особи. ОСББ вважається утвореним з дня його державної реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців включає зокрема: перевірку комплексності документів, які подаються державному реєстратору та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу підприємця до реєстру; оформлення і видачу виписки з реєстру. На момент державної реєстрації юридичної особи ОСББ «Оргрес» державному реєстратору були подані документи, які відповідали вимогам ст.24 діючої редакції ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Підстави для відмови у державній реєстрації визначені у ст.27 вказаного закону, відповідно даний перелік є вичерпний та відмова у державній реєстрації з підстав, не передбачених ст.27 Закону не допускається. Крім цього, державний реєстратор не встановлює права і обов»язки для суб»єктів господарювання і не проводить реєстраційні дії від власного імені. Права і обов»язки сторони набувають на підставі рішення засновника, а реєстраційні дії проводяться державним реєстратором тільки на підставі визначеного законодавством переліку документів та нормами цього закону. На державного реєстратора не покладено обов»язку перевірки достовірності даних відомостей. Державний реєстратор під час проведення державної реєстрації юридичної особи лише засвідчує факт створення чи припинення юридичної особи, тобто виконує функцію легалізації події створення юридичної особи. Виконання цієї функції не передбачає і не наділяє його повноваженнями перевірки за тим, чи містять установчі документи юридичної особи відомості, передбачені законом. Відповідальність за відповідність яких законодавству покладається на засновників юридичної особи, що випливає з положень частини 1, 2 ст.4, ч.3 ст.8, ч.1 ст.24, ч.4 ст.53 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Згідно закону державна реєстрація, здійснюється за заявницьким принципом, відповідно ч.4 ст.53 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», особи винні у внесенні до установчих документів або інших документів або інших документів, які подаються державному реєстратору, завідомо неправдивих відомотсей, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, несуть відповідальність, встановлену законом. Крім цього, позивач не вказує на ОСОБА_3 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради як порушника її прав, свобод чи інтересів, а прагне здійснення управлінням дій щодо скасування рішення про державну реєстрацію юридичної особи. Просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

08.10.2018 позивачем подано відповідь на відзив, яка долучена до матеріалів справи.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві. Надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_4 проти позову заперечила, з підстав, викладених у письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи.

Представник третьої особи Львівської міської ради ОСОБА_5 у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з»явились, з невідомих для суду причин, хоча про розгляд справи належним чином були повідомлені.

Заслухавши вступне слово позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири № 1а по вул.Гн.Хоткевича, 6 у м.Львові. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Звернувшись до суду з позовом, предметом розгляду якого є скасування запису про державну реєстрацію Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оргрес» вказує, що реєстрація юридичної особи ОСББ «Оргрес» відбулась з порушенням закону, внаслідок чого порушені її права як власника квартири.

В обґрунтування вимоги позивачем надано суду копію листа Львівської міської ради № 1104-1063 від 09.11.2016, в якому зазначено, що створення ОСББ на одному поверсі багатоквартирного будинку або в одному пі»їзді законом не передбачено. В листі № 34-4912 від 14.06.2018 Сихівської районної адміністрації, зазначено, що під»їзд № 1 житлового будинку на вул.Гн.Хоткевича, 6 у м.Львові не передавався у власність територіальної громади м.Львова, розпорядчі документи щодо передачі вказаного під»їзду в управління ОСББ «Оргрес» в районній адміністрації відсутні. Згідно листа № 2501-2356 від 07.08.2018, управління житлового господарства ДЖГ та І Львівської міської ради не розглядало питання надання гуртожитку ПАТ «ЛьвівОргрес» на вул.Хоткевича,6 статусу житлового будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5-7 даної статті встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 цього Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки суду не було надано доказів, щодо неправомірного створення ОСББ «Оргрес», то відповідно суд вважає, що ОСОБА_2 не доведено неправомірність дій державного реєстратора при реєстрації юридичної особи ОСББ «Оргрес», відповідно суд позбавлений можливості встановити такі обставини, про що наголошувала позивач, при цьому не надаючи суду жодного доказу на доведеність таких обставин.

Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Крім цього, статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Із аналізу вищенаведеної норми вбачається, що такою не передбачено такий спосіб захисту прав, як скасування державної реєстрації юридичної особи, а тому суд не може зобов'язати відповідача до вчинення такої дії.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Враховуючи наведене, те, що позивачем не доведено порушення її прав, реєстрацією ОСББ «Оргрес», суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації ОСББ.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 141, 244-245, 259 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оргрес", ОСОБА_3 державної реєстрації юридного департаменту Львівської міської ради, треті особи: Приватне акціонерне товариство "Львіворгрес", Львівська міська рада, Сихівська районна адміністрація про скасування запису про державну реєстрацію ОСББ «Оргрес» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2, 14.01.1960р.н., ІПН-, зареєстрована та проживаюча за адресо: м.Львів, вул.Гн.Хоткевича, 6/1а.

Відповідач: ОСББ "ОРГРЕС", юридична адреса: м.Львів, вул.гн.Хоткевича, 6, .

Відповідач: ОСОБА_3 державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР, юридична адреса: м.Львів, вул.Городоцька, 299.

Третя особа: ПАТ "ЛьвівОРГРЕС", юридична адреса: м.Львів, вул.Тютюнників, 55.

Третя особа: Львівська міська рада, юридична адреса: м.Львів, пл.Ринок, 1, .

Третя особа:Сихівська районна адміністрація ЛМР, юридична адреса: м.Львів, пр.Ч.Калини, 66, .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.03.2019.

Суддя Чорна С.З.