КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/2972/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/10796/18

21 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Кушнір С.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

24 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 01 березня 1997 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 червня 2012 року було розірвано. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею.

Вказувала на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з грудня 2017 року не надає. Її заробітної плати не вистачає на належне утримання дитини. Загалом розмір коштів, які їй додатково потрібні на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з урахуванням цін, прожиткового мінімуму для дітей віком від 12 років, необхідності обов'язкових витрат, сягає розміру 4 000,00 грн. Відповідач має достатній рівень грошового забезпечення та задовільний стан здоров'я, інших стягнень з нього не проводиться, тому він у змозі сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 24 квітня 2018 року та до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з нього аліменти на користь безпосередньо сина ОСОБА_2 та на його особистий рахунок.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права. Зазначав що, стягуючи з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, суд першої інстанції не врахував, що аліменти є власністю дитини і повинні використовуватися за цільовим призначення, а тому вважає за доцільне та необхідне перераховувати кошти на користь та на рахунок саме сина ОСОБА_6, а не на користь позивачки, оскільки він переконаний в тому, що кошти не завжди будуть витрачатися позивачкою в інтересах дитини та для дитини.

Вказував на те, що його син є свідомим хлопцем, тому може самостійно розпоряджатися коштами, що будуть сплачені батьком на його утримання. Вважав, що в такий спосіб син вчитиметься розпоряджатися коштами, планувати бюджет та витрати, що матиме виховний процес.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_3 заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є повнолітнім, та неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

РішеннямСолом'янського районного суду м. Києва від 05 червня 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого району м. Києва 01 березня 1997 року, актовий запис № 186, розірвано.

Неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з позивачкою ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні.

Згідно довідки середньої загальноосвітньої школи № 22 від 21 березня 2018 року № 135, неповнолітній ОСОБА_6 навчається в 7 класі .

Відповідно до довідки від 05.04.2018 року № 59/627, позивач ОСОБА_3 працює в ДП «Державне конструкторське бюро «Луч» з 06.11.2007 року. На даний момент займає посаду монтажник радіоелектронної апаратури та приладів 5 розряду. Дохід за період з 01 квітня 2017 року по 31.03.2018 року склав 261 738,59 грн.

Відповідач ОСОБА_2 з 23 липня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 23.07.2014 року.

Відповідач є батьком двох малолітніх дітей від другого шлюбу - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач ОСОБА_2, згідно довідки № 1241508 від 03.05.2018 року за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської РДА з 30.05.1996 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту від 22.08.2018 року, складеного ЖЕД № 905, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, не проживає.

Згідно податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за три квартали 2018 року, загальна сума доходу ОСОБА_2 за звітний період становить 188 427 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітній син сторін проживає разом матір"ю та знаходиться на її утриманні, батько проживає окремо, також зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя. Суд вважав, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідають вимогах процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 51 Конституії України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім'ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.

Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 статі 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом достовірно встановлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_2 проживає з матір"ю ОСОБА_3 та знаходиться на її утриманні, батько ОСОБА_2 проживає окремо від дитини, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання спільного сина ОСОБА_6- ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки таким є його обов'язок, як батька, визначений нормами ст.ст. 141, 180, 181 СК України.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи, що відповідач є працездатною особою, у нього на утриманні знаходиться ще двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовом з 24 квітня 2018 року і до його повноліття.

Доводи апеляційної скарги про те, що, стягуючи з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина, суд першої інстанції не врахував, що аліменти є власністю дитини і повинні використовуватися за цільовим призначення, а тому вважає за доцільне та необхідне перераховувати кошти на користь та на рахунок саме сина ОСОБА_6, а не на користь позивачки, оскільки він переконаний в тому, що кошти не завжди будуть витрачатися позивачкою в інтересах дитини та для дитини, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вказаних вимог процесуального права відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачка використовує кошти, що надавалися відповідачем на утримання сина, не в інтересах дитини чи не на забезпечення потреб дитини, а тому такі доводи є припущенням, а рішення суду не може грунтуватись на припущеннях.

Крім того, відповідно до вимог ст. 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада2018 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: