УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді - Гаврилової О.В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

Представник Моторно (транспортного) страхового бюро України звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача кошти в розмірі понесених витрат у сумі 62 970,18 грн, витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 820,00 грн та судові витрати.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що у зв`язку з настанням 15 лютого 2018 року страхового випадку з вини відповідача ОСОБА_1 був пошкоджений автомобіль «Нісан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність водія була застрахована в ПАТ «АСК «Омега». ОСОБА_1 на дату скоєння ДТП не мав чинного договору обов`язкового старування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно звіту від 02 березня

2018 року №1160, вартість матеріального збитку становить 62 970,18 грн. МТСБУ перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 62 970,18 грн та сплатило грошові кошти у розмірі 820,00 грн. за послуги аварійного комісара. МТСБУ просить стягнути з ОСОБА_1 кошти у розмірі понесених витрат в сумі 62 970,18 грн та витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 820,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 15 липня 2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

09 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, зазначив, що шкоду відшкодував в повному обсязі та просив закрити провадження. До заяви долучив копію квитанції №25261863 від 09 жовтня 2019 року, призначення платежу - відшкодування витрат по справі №48232 у розмірі 65 711,18 грн.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом положень пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуванням наведеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Як убачається зі змісту позовних вимог, предметом спору є стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь МТСБУ у розмірі понесених витрат по сплаті страхового відшкодування в сумі 62 970,18 грн, витрат за послуги аварійного комісара у розмірі 820,00 грн та судового збору в розмірі 1921,00 грн. З загальна сума позовних вимог та судового збору складає 65 711,18 грн.

Відповідно до квитанції №25261863 від 09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок МТСБУ відшкодування витрат у розмірі 65 711,18 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи предмет позову та суб`єктний склад учасників справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки наведені сторонами обставини та долучені до справи докази, які підтверджують факт сплати ОСОБА_1 понесених МТСБУ витрати в повному обсязі, свідчать про відсутність предмета спору, що дає підстави для застосування положень п. 2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відповідно до змісту ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 255, 256, 258, 260, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: