Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/781/17
Провадження № 2/391/4/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2019р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча суддя Мумига І.М.

за участю секретаря Степанової Л.Г.

позивача ОСОБА_1

представник відповідача Шепеленко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму сплачену нею за договором поруки від 27.07.2009 та домовленості з відповідачем - 21 490 доларів США, що за курсом Національного банку Україна на день подачі позову становить 578 381,86 грн.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у липні 2009 року між нею та відповідачем було досягнуто домовленості про придбання в нього за ціною 25 000 доларів США належного йому домоволодіння по АДРЕСА_1 . Однак, сторони не уклали договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку, оскільки на той час будинок перебував у заставі, як забезпечення зобов`язання ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі кредитного договору від 25.04.2008. Зважаючи на таке обтяження вони домовились про укладення договору поруки від 27 липня 2009 р. Між нею та відповідачем виникла домовленість про переоформлення на неї правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1 за умови сплати нею грошових коштів по кредиту згідно договору поруки. На підтвердження цих намірів відповідач дозволив зареєструватись ОСОБА_1 в вищезазначеному будинку.

В подальшому згідно домовленості з відповідачем вона за період з 18.08.2009 по 22.05.2015 здійснила 71 платіж на загальну суму 21 490 доларів США, що підтверджується оригіналами квитанцій, які перебувають у неї. Після 22.05.2015 здійснювати подальшу сплату кредиту відповідача вона через матеріальну скруту не змогла. Решту суми кредиту відповідач погасив у 2015 році самостійно. Домоволодіння по АДРЕСА_1 було звільнено з-під застави після погашення кредиту, але ОСОБА_2 відмовився виконувати домовленість про продаж їй та переоформлення будинку за ціною 25 000 доларів США.

Відповідач у серпні 2016 року звернувся до суду з позовом про виселення її та її родини з домоволодіння по АДРЕСА_1 . Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.06.2017 в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вона неодноразово пропонувала відповідачу укласти договір купівлі-продажу належного йому житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно їх домовленості за 25 000 доларів США, зарахувавши в рахунок оплати вартості домоволодіння сплачені позивачем кошти за кредитом в сумі 21490 доларів США або повернути їй кошти витрачені на оплату кредиту для придбання нового житла. Однак, відповідач відмовляється повернути кошти в добровільному порядку, а тому змушена звернутись до суду.

Пунктом 9 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції 15 грудня 2017 року зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог п.2 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи.

Ухвалою суду від 08.12.2017 року відкрито провадження у цивільній справі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила задовольнити.

Представник відповідача Шепеленко А ОСОБА_3 , подала до суду 01.02.2018 заперечення на позовну заяву де в задоволенні позову просив відмовити з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 не виконала умови договору поруки від 27 липня 2009 року і не сплатила в повному обсязі кредитну заборгованість, а оскільки заборгованість не була погашена ОСОБА_2 , повністю особисто погасив заборгованість в сумі 507,328 82 грн. Отже, наслідки передбачені ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання, а оскільки позивач будучи поручителем за договором погасила кредитну заборгованість лише частково за період із серпня 2009 року до травня 2015 року, вона не може отримати права кредитора за цим договором, посилається на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-466цс15. В зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову. Зазначене, представник відповідача підтримав і в судовому засіданні та поданому 14.03.2018 відзиві на позовну заяву.(а.с.58-62, 83-87).

Позивачка подала до суду 23.03.2018 відповідь на відзив, де зазначила, що на її думку представник відповідача не вірно посилається на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-466цс15, оскільки відносини, які склались між позивачем та відповідачем є іншими і висновок складений ВСУ у справі № 6-466цс15 не спростовує суті позовних вимог.

Судом вживались заходи та неодноразово надавався час для примирення сторін однак пропозицій з приводу укладення мирової угоди не надійшло.

Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлені слідуючи факти та відповідні їм правовідносини.

25 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № KGK0GA01580015 на строк з 25.04.2008р. по 25.04.2028р. у розмірі 32312,50 долл.США, забезпечений договором іпотеки від 25 квітня 2008 року з об`єктом обтяження - житловим будинком з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 .(Т. 1 а.с.5-11).

27.07.2009 ОСОБА_2 надав розписку ОСОБА_1 про те, що він зобов`язується переоформити будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться в заставі по кредитному договору № KGK0GA01580015, після проведення ОСОБА_1 оплати по кредиту згідно договору поруки.(Т. 1 а.с.12)

27 липня 2009 року між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно п.3.1, 3.2 поручитель відповідає за зобов`язаннями згідно з Договором про іпотечний кредит № KGK0GA01580015 від 25.04.2008 р. перед кредитором в тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною.(Т. 1 а.с.13-15).

Судом досліджено квитанції, згідно яких проводилась оплата від імені ОСОБА_2 , і які перебувають в володінні ОСОБА_1 , за договором поруки від 27 липня 2009 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 відповідно до п.3.1, 3.2 поручитель відповідає за зобов`язаннями згідно з Договором про іпотечний кредит № KGK0GA01580015 від 25.04.2008 р. та встановлено, що за період з 18.08.2009 по 22.05.2015 здійснено 71 платіж на загальну суму 21 490 доларів США.(Т.1 а.с.16-36).

З наданих доказів відповідачем вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою з вимогами до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором № KGK0GA01580015 від 25.04.2008 та договором поруки від 27.07.2009. Згідно квитанцій ОСОБА_2 сплатив на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 507 328,82 грн. та 3654,00 грн. судового збору.(а.с.61)

З довідки виданої ПАТ КБ «Приватбанк» від 13.10.2015, вбачається, що за кредитним договором № KGK0GA01580015 від 25.04.2008 заборгованість у ОСОБА_2 відсутня.(Т. 1 а.с.62).

З наданих до суду додаткових письмових пояснень ОСОБА_2 , що надані ним в якості доказу, щодо не відповідності зазначених позивачкою в позові сум сплачених нею та виписці по рахунку, а саме згідно виписки по рахунку вбачається, що платежі не проводились: 25.12.2009 в сумі 333 долари США; 24.02.2010 327 доларів США; 28.04.2010 327 доларів США; 28.12.2010 345 доларів США; 23.03.2010 345 доларів США; 26.04.2011 345 доларів США; 24.11.2011 340 доларів США; 24.01.2012 340 доларів США; 23.04.2012 340 доларів США; 25.06.2012 335 доларів США; 24.04.2013 335 доларів США; 24.07.2013 339 доларів США; 24.12.2013 334 доларів США; 24.02.2014 334 доларів США; 24.03.2014 334 доларів США; 24.04.2015 62,50 доларів США; 24.04.2015 62,50 доларів США; 22.05.2015 66,50 доларів США; 22.05.2015 66,50 доларів США.(Т.1 а.с.152-168).

Для перевірки цієї інформації ухвалою суду від 23.05.2019 за клопотанням позивачки було витребувано в ПАТ КБ «Приватбанк» відомості щодо зарахування коштів за період зазначений відповідачем.

З наданої на вимогу суду ПАТ КБ «Приватбанк» виписки по рахунку НОМЕР_1 , вбачається, що за період з 18.08.2019 по 22.05.2015 банком не проведено два платежі в сумі 66,50 доларів США (прийняті банком 22.05.2015) грошові кошти в розмірі 66,50 дол.США були зараховані 22.05.2015 у розмірі 33,25 на сплату пені та 33,25 на погашення заборгованості, в іншому всі зарахування проводились у відповідності до встановленої в договорі дати.(Т.2 а.с.9-112).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України.)

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідач заявив письмове клопотання, про застосування до правовідносин з позивачем позовної давності за період з 18.08.2009 по 12.11.2014 включно, суд відмовляє в задоволені даного клопотання, оскільки з моменту погашення заборгованості за кредитом та до розгляду даної справи тривав розгляд судового спору про виселення. (Т.1 а.с.139)

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Статтею 554 ЦК передбачено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Зміст договору як угоди (правочину) становить сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов`язки, що становлять зміст договірного зобов`язання (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, котрим визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. (ч.1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порука за своєю сутністю - це фідуціарна угода, яка ґрунтується на довірі сторін. Ці довірчі стосунки майбутніх учасників правовідносин сприяють її укладенню і, власне, є передумовою встановлення правовідносин поруки.

Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. ( ст.2 Цивільного процесуального кодексу України).

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , неповнолітнього ОСОБА_6 в інтересах якого діють ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Компаніївської РДА Кіровоградської області про усунення перешкод у користування власністю шляхом виселення - позов задоволено. Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року рішення суду залишено в силі.

Відповідно до ч.4 ст. 109 ЖК УРСР, виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Беручи до уваги доводи сторін, рішення Компаніївського районного суду від 16 лютого 2017 року та враховуючи вимоги статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, суд встановив, що дійсно відповідач сплатив кредит у повному обсязі відсотки, пеню та штрафи і заслуговує на відшкодування понесених коштів, та має право на захист своїх прав шляхом звернення до суду з іншими позовними вимогами.

Водночас, позивачкою сплачено 21 490 доларів США і при цьому вона залишається фактично без житлового приміщення. Сплачені нею кошти в сумі 21 490 доларів США не є орендною платою за період з 18.08.2019 по 22.05.2015, а є платіжками за кредит згідно розписки складеної ОСОБА_2 , яка за своєю суттю є єдиним документом, який підтверджує факт житлових відносин, умовами є те, що сторони домовились про переоформлення житлового будинку по АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 , яка буде проводити оплату по кредиту, які позивачка виконала частково.

Позивач має на утриманні сина ОСОБА_7 інваліда з дитинства внаслідок психічного розладу ІІ групи та отримує соціальну допомогу в сумі 1624,00 грн.(а.с.37).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо стягнення грошових коштів обґрунтовані, оскільки суд враховуючи засади розумності, справедливості не може позбавити позивачку, її сина інваліда та інших членів сім`ї житлового приміщення в даному випадку коштів на придбання житла, та враховуючи надані позивачкою докази на підтвердження сплати нею 21 490 доларів США за договором поруки, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (прожив. Садова АДРЕСА_3 70 АДРЕСА_2 Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 21 490 доларів США, що за курсом Національного банку Україна на день подачі позову становить 578 381,86 грн (п`ятсот сімдесят вісім тисяч триста вісімдесят одна гривна вісімдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: УК у Компан.р-ні/Компан.р-н/22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37323888 Казначейство України (ЕАП) МФО 899998 р/р UA6011225 Код класифікації доходів бюджету 22030101 судовий збір в розмірі 8 000.00 грн.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , 1974 року народження (прожив. Садова АДРЕСА_3 70 смт АДРЕСА_4 Компаніївка Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя І.М. Мумига