Справа № 148/695/19
Провадження №2-о/148/50/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

за участі заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2 ,

свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Тульчинська міська об`єднана територіальна громада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був її вітчимом. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на пенсійний вклад, який знаходиться в управлінні Пенсійного фонду України.

У встановлений законом порядок, після смерті ОСОБА_5 , заявник звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та роз`яснено про необхідність підтвердження родинних відносин між нею та її вітчимом.

Заявник вказує, що її мати ОСОБА_6 08.02.1964 уклала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати заявника померла. ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований до дня смерті у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить заявнику на підставі договору дарування від 18.12.1999 року.

Заявник спільно проживала зі своїм вітчимом з 2012 року в належній їй квартирі, оскільки останній потребував сторонньої допомоги, так як був інвалідом 1 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 695379. Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство. Заявник здійснювала догляд за вітчимом, як за членом сім`ї до дня його смерті, а також здійснила його поховання.

В зв`язку з тим, що заявник не може оформити спадщину після смерті вітчима, вона звернулась до суду з даною заявою, у якій просила встановити факт, що ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тульчині Вінницької області є вітчимом ОСОБА_1 .

В подальшому ОСОБА_1 подала заяву про уточнення заявлених вимог, у якій просить встановити факт її проживання з ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як вітчим та падчериця, на протязі не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник та її представник у судовому засіданні уточнені вимоги підтримали, посилаючись на викладені у заяві обставини, просили заяву задовольнити та встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як вітчим та падчериця, на протязі не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 2012 року по 18.07.2018.

Заінтересована особа - представник Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява Тульчинської міської ради (а.с. 25), згідно якої, міська рада просить справу розглянути у відсутність представника за наявними в матеріалах справи документами. Проти задоволення заяви не заперечує.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона проживала у сусідньому під`їзді, підтвердила той факт, що заявник проживала разом із матір`ю та вітчимом, доглядала за ними, оскільки вони були інвалідами та потребували стороннього догляду, та в подальшому хоронила їх.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні також підтвердила факт того, що ОСОБА_1 була падчирицею ОСОБА_5 , оскільки її мати проживала разом з останнім, доглядала за ними, оскільки вони потребували стороннього догляду, так як були інвалідами та самостійно не могли себе обслуговувати.

Заслухавши заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 19.07.2018 серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина за законом.

Згідно довідки № 02-34-216, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради 21.03.2019 (а.с.14) встановлено, що згідно даних будинкової книги, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті проживала без реєстрації з 2012 по 2018 роки і вела спільне домашнє господарство його падчерка ОСОБА_1 , яка була власником даної квартири на підставі договору дарування від 18.12.1999 (а.с.12).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія 10 ААА № 695370, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був інвалідом першої а групи, безтерміново та потребував сторонньої допомоги (а.с.15).

З довідки, виданої головою вуличного комітету Тульчинської міської ради 14.03.2019 (а.с.13) вбачається, що ОСОБА_1 , дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 2012 по 2018 рік без реєстрації та здійснювала догляд за своїм вітчимом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав з її матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка теж була інвалідом першої б групи, до самої її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дочка поховала її. ОСОБА_1 доглядала свого вітчима до кінця його життя та поховала його 18.07.2018.

Листом Тульчинської державної нотаріальної контори від 27.02.2019 №835/02-14 (а.с. 9), державним нотаріусом повідомлено ОСОБА_1 , що видати їй свідоцтво на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , неможливо у зв`язку з відсутністю родинних відносин між нею та ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

З досліджених у судовому засіданні доказів, судом встановлено, що заявник є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , однак юридично оформити спадщину за законом не може. Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю заявника з ОСОБА_5 необхідно їй для реалізації свого спадкового права як спадкоємця.

Факт спільного проживання заявника з ОСОБА_5 в судовому засіданні підтверджено письмовими доказами, а саме: довідкою, виданою головою вуличного комітету Тульчинської міської ради 14.03.2019 (а.с.13), довідкою № 02-34-216, виданою виконавчим комітетом Тульчинської міської ради 21.03.2019 (а.с. 14), а також показами свідків, які підтвердили факт спільного проживання даних осіб більше 5 років, та те, що вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для встановлення факту спільного проживання заявника та ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як вітчим та падчериця, на протязі не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 2012 року по 18.07.2018.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.294 ч.7 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись п.6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, п. 21постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 1220, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Тульчинська міська об`єднана територіальна громада, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як вітчим та падчериця, на протязі не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.10.2019.

Суддя: