Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/795/19
Провадження № 2/644/1020/19
21 жовтня 2019 року м. Харків Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ізмайлова І.К.
при секретарі - Лазаревій М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу № 644/795/19, н/п 2/644/1020/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач АТ «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача за довіреністю Савіхіна А.М. надала суду клопотання, в якому позов підтримала та просила суд розглядати справу без її участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено Договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту, заборгованості по відсоткам за користування кредитом; заборгованості за пенею.
Сума коштів щодо нарахованого штрафу стягненню не підлягає з наступних підстав.
Ст. 61 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Тобто штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порядку й строків погашення кредиту суперечить частині першій статті 61 Конституції України.
Такий же висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, якою скасовано судові рішення на підставі неправильного одночасного застосування цивільно-правової відповідальності у виді штрафу і пені за одне й те саме порушення.
Статтею 625 ЦК України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд при ухваленні рішення приймає до уваги докази надані позивачем.
Ураховуючи вищенаведене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення коштів, які складаються з основної заборгованості за кредитом, нарахованих процентів та пені.
За таких обставин, перевіривши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.
Враховуючи, що задоволенню підлягає тільки частина позовних вимог, судовий збір стягується з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме: стягненню підлягають кошти в сумі грн., що становить 94,5 % від заявленої позивачем суми. Відповідно стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 1815, 35 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 141, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, 551, 611, 1054 ЦК України, суд -
Позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1815, 35 грн.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, враховуючи п. 15.5. Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 21.10.2019 року.
Головуючий - суддя: Ізмайлов І.К.