Справа № 383/453/18
Номер провадження 2/383/52/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Потапчук Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу №383/453/18 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи їх тим, що остання в порушення умов договору № б/н від 05.05.2010 року, укладеного між сторонами допустила заборгованість за кредитом, яка станом на 02.05.2018 року становить 81169,68 грн. Оскільки відповідач порушує взяті на себе вказаним договором зобов'язання й не повертає заборгованість добровільно, позивач просить стягнути з неї заборгованість за договором та судові витрати у справі на його користь.

Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15.08.2018 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість станом на 02.05.2018 року за кредитним договором № б/н від 05.05.2010 року, в загальній сумі 81169,68 грн., яка складається з наступного: - 8850,00 грн. заборгованість за кредитом; - 64928,27 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 3841,41 грн. штраф (процентна складова), а також судовий збір в сумі 1762,00 грн.

24 вересня 2018 року ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області вказане вище заочне рішення від 15.08.2019 року за заявою відповідача скасовано та справу призначено до судового розгляду в спрощеному провадженні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив позивача, згідно якої вказують на необґрунтованість відзиву відповідача.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просила суд застосувати позовну давність та залишити позов без задоволення, при цьому подала до суду відзив на позовну заяву в обґрунтування якого вказала, що всі доводи позивача, які містяться в позовній заяві є надуманими та необґрунтованими, а сама вона не має перед позивачем боргових зобов»язань в зазначеному позивачем розмірі, заяв про збільшення тіла кредиту з 2000 грн. до 8850 грн. не підписувала, вказала, що позивач самостійно проводив дії які призводили до безпідставного збільшення її зобов»язань, що суперечило її намірам при укладенні договору, крім того позивачем були порушенні строки позовної давності, оскільки останній платіж нею був здійснений 10.10.2014 року то термін позовної давності закінчився 10.10.2017 року.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 травня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір

З кредитного договору № б/н від 05.05.2010 року вбачається, що 05.05.2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З розрахунку заборгованості (а.с.5-8) вбачається, що відповідач в порушення умов вказаного договору заборгував позивачу станом на 02.05.2018 року 81169,68 грн., яка складається з наступного: - 8850,00 грн. заборгованість за кредитом; - 64928,27 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 3841,41 грн. штраф (процентна складова).

Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_2 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої остання погодився, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

У пункті 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору він автоматично пролонговується на той самий строк.

Відповідно до п. 2.1.1.2.12. Умов та Правил надання банківських послуг після настання зазначеного на картці останнього місяця терміну її дії, банком випускається картка на новий термін, якщо клієнтом до початку останнього місяця дії картки не надана письмова заява про закриття рахунку.

З довідки, наданої АТ КБ «Приват Банк» від 29.11.2018 року № 30.1.0.0/2-20180506РВ вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 за кредитним договором №б/н від 05.05.2010 року отримано наступні картки: № 670623, № 863960, № 092599, № 089573, №527184, остання з яких мала термін дії до 07.2018 року (а.с. 142).

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого, станом на 02.05.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 81169,68 грн., яка складається з: 8850,00 грн. заборгованість за кредитом; 64928,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3050,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3841,41 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-8).

Разом з тим, суд вважає, що позивачем незаконно було збільшено в відсоткову ставку за договором б/н від 05.05.2010 року, оскільки таке збільшення відбулося в односторонньому порядку, що не відповідає вимогам ст.1056-1 ЦК України.

Зокрема, відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін, проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Інших положень, які надають право банку збільшувати процентну ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій вказаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року в справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Належних та допустимих доказів, що боржник ОСОБА_2 була повідомлена про підвищення процентної ставки банком не надано.

Згідно витягу з ОСОБА_1 обслуговування кредитних карт «Універсальна» та розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту 2,5 % в місяць, що становить 30 % річних, з 01.09.2014 року збільшена до 34,80 % річних, а з 01.04.2015 року збільшена до 43,20 % річних.

Однак, суду не надано доказів того, що позивачем узгоджувалася з відповідачем зміна процентної ставки її збільшення до 34,8% річних з 01.09.2014 року та 43,20% річних з 01.04.2015 року, а тому за цей період суд бере до уваги первинну проценту ставку 30 % річних.

Відповідач подала заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до змісту ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Частиною 2 статті 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність тривалістю один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦПК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку за період з 05.05.2010 року по 29.11.2018 року (а.с.131-138) вбачається, що останній платіж погашення за кредитом відповідач здійснив 25.09.2014 року на суму 650,00 грн., а позивач звернувся до суду шляхом надсилання поштою позової заяви 06 травня 2018 року, тобто з порушенням строків позовної давності щодо стягнення відсотків штрафних санкцій ( а.с. 46).

Тому, суд вважає, що заборгованість за відсотками за користування кредитом має бути стягнута у період з 07.05.2015 року до 02.05.2018 року, тобто за 3 роки до звернення до суду, а заборгованість за пенею та штрафами має бути стягнена за 1 рік до звернення до суду, тобто за період 07.05.2017 року до 02.05.2018 року.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за відсотками процентами за період з 07.05.2015 року по 02.05.2018 року, виходячи з дійсної на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30 % річних, що за розрахунком суду становить 8046,12 грн. (8850,00 грн. (залишок простроченої заборгованості по кредиту) : 100 х 30 (річна процента ставка) : 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) х 1091 (дні прострочення з 07.05.2015 року по 02.05.2018 року) = 8046,12 грн. та пеня за період з 07.05.2017 року по 02.05.2018 року в сумі 1200 гривень.

Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості з штрафу в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу(процентна складова) в сумі 3841,41 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Положеннями ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами та правилами надання банківських послуг, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентів.

Крім того, у ОСОБА_1 обслуговування кредитних карт «Універсальна» та п. 2.1.1.7.6. Умов визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року та № 6-1374цс17 від 01 жовтня 2017 року.

Таким чином, вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» в частині стягнення з відповідача штрафу(фіксована частина) в сумі 500 грн. а також штрафу (процентна складова) в сумі 3841,41 грн. задоволенню не підлягають.

Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 05.05.2010 року в загальній сумі 18096,12 грн., яка складається з: 8850 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8046,12 грн. - заборгованість з відсотків за користування кредитом; 1200 грн. заборгованість за пенею та комісією. В задоволенні іншої частини позовних вимог, а саме в частині стягнення відсотків в сумі 56882,15 грн., пені в сумі 1850 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., а також штрафу (процентна складова) в сумі 3841,41 грн. слід відмовити.

Згідно ст.141 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 392,75 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 549, 610-612, 625, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість станом на 02.05.2018 року за кредитним договором № б/н від 05.05.2010 року, в загальній сумі 18096,12 грн., яка складається з: 8850 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8046,12 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1200 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 392,75 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення відсотків в сумі 56882,15 грн., пені в сумі 1850 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., а також штрафу (процентна складова) в сумі 3841,41 грн. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, п.і. 01001.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, п.і. 27200.

Повне судове рішення складено 20.03.2019 року.

Суддя І. М. Адаменко