"22" жовтня 2019 р.
Справа №642/5295/19
Провадження №2/642/1523/19
22 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Грінчук О.П.,
за участю секретаря Сузанського О.І.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про зняття арешту з майна,
Позивач звернувся до суду із позовом про зняття арешту з майна, вказуючи, що під час поновлення втраченого свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , було виявлено, що на вказану квартиру накладено арешт на підставі постанови державного виконавця ВДВС у Ленінському р-ні м.Харкова серії АА №144019 від 14.03.2006. Згідно реєстру обтяжень, арешт на нерухоме майно зареєстровано 20.03.2006 за №2989228 на підставі повідомлення 5935 від 14.03.2006 ДВС Ленінського району м.Харкова, державний виконавець Боярин О.Ю., реєстратором Перша Харківська державна нотаріальна контора. Власником квартири вказано ОСОБА_2 . При цьому, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.09.1993 Харківським місцевим центром приватизації державного житлового фонду №4-93-169, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_1 . У 2006 році він здавав в оренду вказану квартиру ОСОБА_2 . Як йому стало відомо з Міжрайонного Відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському р-нах м.Харкова, на виконанні і вказаного відділу перебувало виконавче провадження відносно ОСОБА_2 , проте згідно даних Автоматизованої системи виконавче провадження, в якому накладено арешт за реєстраційним номером 2989228 відсутнє. Тому вважає вказаний арешт квартири незаконно накладеним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 07.08.2019 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
04.10.2019 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити та розглядати справу без їх участі, проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань та заяв не надав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, крім того повідомив, що в ході перевірки в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що станом на 04.10.2019 у Міжрайонному ВДВС по Холодногірському та Новобаварському р-нах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області відсутні будь-які відкриті та завершені виконавчі провадження, в яких боржником є ОСОБА_1 , арешт на майно позивача не накладався.
За таких обставин на підставі ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились та зі згоди позивача провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що згідно реєстру обтяжень, арешт на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 20.03.2006 за №2989228 на підставі повідомлення, 5935, 14.03.2006, ДВС Ленінського району м.Харкова, державний виконавець Боярин О.Ю., реєстратором є Перша Харківська державна нотаріальна контора. Власником квартири вказано ОСОБА_2 .
Згідно відповіді начальника Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському р-нах м.Харкова Амельченко В.П. від 10.06.2019 вбачається, що згідно відмостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за пошуком по квартирі АДРЕСА_1 значиться арешт цієї квартири (реєстраційний номер обтяження 2989228, підстава обтяження: повідомлення, 5935, 14.03.2006, ДВС Ленінського району м.Харкова, державний виконавець Боярин О.Ю., власником квартири вказано ОСОБА_2 ). Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження за результатами пошуку по ПІБ ОСОБА_2 , виконавче провадження, в якому накладено арешт за реєстраційним номером обтяження 1989228, відсутнє. З відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що реєстратор Перша Харківська державна нотаріальна контора замість накладення обтяження на все майно боржника ( ОСОБА_2 ) як це вимагала постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, зареєструвала обтяження саме на квартиру АДРЕСА_1 , в той час як постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження цього не вимагала. Таким чином, відділ не звертався до реєстратора з вимогою накласти арешт на квартиру позивача.
Крім того, з відповіді завідувача Першої Харківської державної нотаріальної контори Цуканової О.В. вбачається, що за 2006 рік наявні наступні заборони: №198204 від 20.03.2006 арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 та №2989228 від 20.03.2006 арешт на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровані Першою Харківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Державної виконавчої служби у Ленінському р-ні м.Харкова №5935 від 14.03.2006, видане державним виконавцем Бояриним О.Ю.
Одночасно, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.09.1993, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .
КП «Харківське міське БТІ» ХМР у своїй довідці від 27.03.2019 на підставі матеріалів інвентаризаційної справи КП «Харківське міське БТІ» ХМР встановив, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , право власності виникло на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.09.1993 ХМЦПДЖФ №4-93-4169.
Також, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.10.2019, наданого державним виконавцем Ступін В.В., вбачається, що за позивачем по справі, ОСОБА_1 , жодних обтяжень не накладалось. Крім того, з відповіді державного виконавця Ступіна В.В., в ході перевірки в Автоматизованій системі виконавчого провадження ним встановлено, що станом на 04.10.2019 у Міжрайонному ВДВС по Холодногірському та Новобаварському р-нах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області відсутні будь-які відкриті та завершені виконавчі провадження, в яких боржником є ОСОБА_1 , арешт на майно позивача не накладався.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 4 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Згідно з ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено судом в ході судового розгляду та підтверджено матеріалами справи, виконавче провадження, в якому було накладено арешт за реєстраційним номером 2989228, де боржником є ОСОБА_2 відсутнє, відкритих або завершених виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 немає.
Крім того, на момент накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 відповідач, ОСОБА_2 , не був власником вказаної квартири, а власником був і є наразі позивач по справі, ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.09.1993, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки наявність арешту майна порушує його права та законні інтереси.
Таким чином, з огляду на те, що обставини, на які посилався позивач, знайшли своє підтвердження, вони підлягають задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5-7, 10-12, 30, 76-83, 141, 223, 247, 258, 259, 265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 15, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -
Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія АА №144019 від 14.03.2006 державним виконавцем ВДВС у Ленінському районі м.Харкова, зареєстровано 20.03.2006 за №2989228 на підставі повідомлення, 5935 від 14.03.2006 ДВС Ленінського району м.Харкова, державний виконавець Боярин О.Ю., реєстратор Перша Харківська державна нотаріальна контора.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП, серія та номер паспорту, адреса зареєстрованого місця проживання невідомі, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.