ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року

м. Харків

справа № 2-296/11

провадження № 22-ц/818/1152/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

боржник - ОСОБА_1,

стягувач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

особа, дії якої оскаржуються - Оріхівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року, постановлену у складі судді Аркатової К.В.,

У С Т А Н О В И В :

29 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі Оріхівський ВДВС) Калюжної Н.І.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року скарга ОСОБА_1 була визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не усунуті недоліки скарги, визначені ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2018 року про залишення позовної заяви без руху, а саме не додано всі наявні докази на підтвердження заявлених вимог, не зазначено з чого складаються судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті. Посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що залишаючи скаргу без руху, суд першої інстанції прямо не вказав, які саме докази необхідно надати скаржнику. Суду були подані всі наявні у боржника докази на підтвердження вимог своєї скарги, при цьому суд не позбавлений можливості витребувати докази, у разі необхідності. Також у скарзі було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 452 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України)

Мушарова Ганна Олександрівна, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі ПАТ «Украгазбанк»), у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення. Посилається на те, що ОСОБА_1 в порушення вимог закону не надав усі наявні в нього докази, тому його скаргу було правомірно визнано неподаною та повернуто.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, 29 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії державного виконавця Оріхівського ВДВС Калюжної Н.І. (т.3 а.с. 1-2).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» - скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченими положенням ЦПК України, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закон України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норми закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 175 ЦПК України встановлені вимоги до позовної заяви.

Згідно ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно до ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 5 ст.185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху. Заявнику надано строк для уточнення вимог скарги і надання доказів на підтвердження своїх вимог. Також зазначено, що скаржником не вказано з чого складаються судові витрати (т.3 а.с. 4-5).

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_1 направив суду уточнену скаргу, додавши наявні у нього докази (т.3 а.с. 8-12).

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч.ч. 1, 5 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Суд першої інстанції на вказані роз'яснення уваги не звернув, помилково вважаючи, що неподання доказів є підставою для визнання скарги неподаною та повернення її скаржнику.

Щодо судових витрат, то вони відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно роз'яснень в пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Таким чином, не підлягає сплаті судовий збір за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

ОСОБА_1 в поданій у жовтні 2018 року скарзі на наявність інших, крім судового збору, витрат не посилався.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування положень ч.3 ст. 185 ЦПК України і визнання неподаною скарги ОСОБА_1, повернення її скаржнику з підстав ненадання доказів і не зазначення складу судових витрат.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції належить скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді: О.В. Маміна

Р.М. Піддубний