Справа № 266/4357/19
Провадженя№ 2/266/940/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2019 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття та на утримання непрацездатної ОСОБА_1 до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку.
Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що перебуваючи в в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 народила спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач мешкає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та непрацездатної позивачки, яка перебуває в відпустці по догляду за дитиною до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття та на утримання непрацездатної ОСОБА_1 до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку.
Ухвалою від 06 серпня 2019 року відкрито спрощене провадження по справі.
Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу ОСОБА_2 , не вручено адресату та повернуто на адресу Приморського районного суду м. Маріуполя.
Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.
Від відповідача заперечень на позовну заяву та клопотань на адресу суду не надійшло.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).
Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Перешкод для розгляду справи немає.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04.10.2016 року уклали шлюб, який зареєстровано Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області (а. с. 10)
Під час знаходження в шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась спільна дитина ОСОБА_3 (а. с. 12)
ОСОБА_3 мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, позивач ОСОБА_1 перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а. с. 14, 16)
Відповідач матеріальної допомоги на утримання спільної дитини та непрацездатної ОСОБА_1 , яка перебуває в відпустці по догляду за дитиною до трьох років, добровільно не надає.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, на теперішній час з нього стягуються аліменти на утримання доньки.
У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років,позивачка немає змоги працювати і утримувати себе.
Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.
В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили.
З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача.
Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, також визнав позовні вимоги в повному обсязі, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подачі позовної заяви
Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
З наданих суду матеріалів вбачається, що відповідач, який є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, однак не заперечує факт батьківства та визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення повноліття в розмірі ј частини від доходу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Оскільки позивач подала позов 23.07.2019 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 23.07.2019 року.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.
Відповідно до ст.192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 180, 181, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду 23.07.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання в розмірі ј частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду 23.07.2019 року та до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.
Рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22.10.2019 року.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.