ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 546/852/16-ц

провадження № 22ц/818/3770/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року в складі судді Сілантьєвої Е.Є.

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 червня 2018 року замінено у справі позивача ОСОБА_4 та залучено до участі у справі в якості позивача ОСОБА_1 .

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму позики згідно договору позики від 25 травня 2001 року в розмірі 5000,00 доларів США, проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 195,82 доларів США, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 34,93 доларів США та сплачений судовий збір в сумі 1362,42 грн.; в іншій частині позовних вимог про стягнення 15000,00 доларів США - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких ОСОБА_3 просив рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а ОСОБА_1 просив рішення скасувати в частині відмови щодо стягнення з ОСОБА_3 на його користь 15 000,00 доларів США та ухвалити нове судове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_3 на його користь 15 000,00 доларів США.

09 липня 2019 року ОСОБА_3 подав до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у справі призначено судову технічну та почеркознавчу експертизи, проведення яких доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса; провадження у справі зупинено на час проведення експертиз.

03 жовтня 2019 року до Харківського апеляційного суду з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшла справа з клопотаннями про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертиз № 19264, 19265, які датовані 27 вересня 2019 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду в приміщенні Харківського апеляційного суду на 17 жовтня 2019 року о 12-50 год.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 17 жовтня 2019 року ОСОБА_3 подав заяву про встановлення фактичних обставин справи для проведення експертизи, в яких надав свої пояснення щодо суті спору.

Так, він заявив, що у нього викликає сумнів щодо обох договорів дарування права вимоги на спірну розписку, а саме він стверджує, що розписка не купувалася у кредитодавця, а була передана спочатку одному позивачу, а згодом іншому. Тобто, згідно ЦК України була кілька разів передарована, і при укладенні цих договорів порушені вимоги законодавства.

Зазначив, що перш ніж подавати цю розписку на експертизу позивач повинен надати їй статус легітимності, тобто, нотаріально посвідчити ці договори та сплатити податки до бюджету.

Вказав, що ОСОБА_1 не може бути позивачем на підставі нікчемного договору та повинен пройти державну реєстрацію цього договору та сплатити усі податки, передбачені законом.

Стверджував, що в ході судового розгляду справи, позивач визнав, що ним порушено встановлений порядок здійснення митного контролю товарів (у тому числі, валютних цінностей), установленого Митним кодексом України. Письмове декларування громадянами валютних цінностей, що переміщуються через митний кордон України, є предметом регулювання органами доходів і зборів, здійснюється з використанням письмової митної декларації.

Вважав, що позивач повинен довести, де він взяв цю розписку та навести достовірні докази його відношення до цієї розписки та доступу до його друкарської машинки. Для проведення експертизи справжності підпису відповідача, він надав на експертизу справжні свої підписи та ще завірені підписами та печатками його колишніх 52 замовників, надрукованих на комп`ютері у 2001 році, де він був власником та директором Приватного підприємства «ТЕЛСІ» на той час, а не Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ірис», як вказано в розписці.

Просив для надання достовірних матеріалів для експертизи зобов`язати позивача виконати вищенаведені вимоги Цивільного, Процесуального та Митного кодексів України, надавши їй статус легітимних документів шляхом їх нотаріального посвідчення та сплати податки до бюджету. У разі відмови від надання додаткових печатних матеріалів позивачем на вказані експертами періоди для проведення ними технічної експертизи, зупинити розгляд справи та надати йому можливість звернутися до правоохоронних органів, які вилучать як саму печатну машинку у ОСОБА_5 , так і надруковані на ній матеріали для експертів за 2001 рік та інші періоди з багатьох його фірм, де він був і є власником, таких як Товариство з обмеженою відповідальністю «Орієнтир», Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройцентр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройдеталь», Товариство з обмеженою відповідальністю «Знак», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Ірис».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 свою заяву підтримав та просив задовольнити. При цьому пояснив, що самостійно до правоохоронних органів з цим питанням він не звертався і вважав, що його звернення не буде ефективним.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечував.

Судова колегія, вислухавши думку з`явившихся учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що заяву ОСОБА_3 в частині зупинення провадження у справі необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі. Зокрема, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу; 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; 5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Статтею 252 ЦПК України передбачено право суду зупинити провадження у справі. Зокрема, Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу; 3) перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні; 4) розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності; 5) призначення судом експертизи; 6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу; 7) надходження заяви про відвід; 8) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 9) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до частини 1 статті 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_3 просив зупинити провадження у справі, у зв`язку з наданням йому можливості для звернення до правоохоронних органів.

Проте, статтями 251, 252 ЦПК України не передбачено зупинення провадження з вказаних ОСОБА_3 підстав. Крім того, його право звернення до правоохоронних органів не обмежено та не пов`язано з надходженням справи в суді.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що підстав для зупинення провадження у справі не вбачається, у зв`язку з чим заява в цій частині задоволенню не підлягає.

В іншій частині його клопотання не розглядається, оскільки предметом позову є стягнення боргу, а не визнання договорів недійсними.

Керуючись ст.ст.251, 252, 367, 368, 381-384, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_3 в частині зупинення провадження у справі - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2019 року.