Справа № 180/181/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Горіною А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказала, що 17 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_2 перебуваючи в громадському місці, біля будівлі виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області по вул.Єдності,29-а в м.Марганець висловлювалась нецензурною лайкою на її адресу, обзивала психічно хворою, принижувала її гідність як людини. ОСОБА_2 не реагувала на її зауваження, що її поведінка являється неетичною, а висловлювання нетактовними та некоректними. Відповідач продовжувала кричати лайливі слова на її адресу. Все це відбувалось в присутності інших громадян міста, зокрема заступника міського голови м.Марганець ОСОБА_3, вона себе почувала приниженою та ображеною. Їй стало зле і вона пішла з місця події. В подальшому вона звернулась із заявою про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності. ЇЇ стан здоровя після негативного стресу значно погіршився, вона змушена була негайно звернутися за медичною допомогою. З 17 вересня 2018 року по 21 жовтня 2018 року їй було проведено курсове лікування на фоні стресової ситуації. Розгляд матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 було призначено на 14.12.2018 року. Готуючись до слухання справи в суді стан її здоровя знову критично погіршився на фоні негативних переживань та спогадів. Тяжкі негативні емоції спричинили судинну, гіпертонічну кризу, вона змушена була 11.12.2018 року та 13.12.2018 року звертатись за медичною допомогою, викликати швидку медичну допомогу. 14.12.2018 року Марганецьким міським судом надано правову адміністративно-правову оцінку діянням ОСОБА_2, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст..173 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 85 грн. Вона є пенсіонером, інвалідом 2 групи загального захворювання, ветераном праці. Як законослухняна громадянка має певний авторитет та ділову репутацію серед громадян міста, керівників підприємств, установ діючих на території міста, тому вчинені ОСОБА_2 факту хуліганства щодо неї особисто, негативно вплинуло на стан її фізичного здоровя. Відповідно до вартості ліків, зазначеної лікарем в довідці КП «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» від 21.10.2018 року матеріальні збитки щодо лікування вона визначила в розмірі 2000 грн. Окрім матеріальної шкоди винними діями відповідача їй завдано немайнових втрат внаслідок моральних та фізичних страждань, які спричинили недобрі зміни у її житті, негативні переживання та спогади, тяжкі стресові емоційні реакції при згадуванні образливих висловлювань відповідача на її адресу. Як результат довготривале лікування викликало важкість у виконанні повсякденних обовязків, фіксованість уваги на проблеми одужання та реабілітації, переживання фізичних, психологічних незручностей, тимчасову відірваність від активного соціального життя, порушення сну, емоційну напругу, нервозність, небезпідставні побоювання щодо стану свого здоровя в подальшому. Дотепер вона має проблеми зі здоровям, продовжує медикаментозне курсове лікування після стресової ситуації. Відшкодування заподіяної моральної шкоди вона оцінює у розмірі 10000 грн. Ця сума обумовлена вищезазначеними фізичними та душевними стражданнями і як наслідок значним погіршенням стану її здоровя. Просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2000 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає частковомузадоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с.6), ветераном праці, що підтверджується копією посвідчення (а.с.7) та інвалідом 2 групи загального захворювання, що підтверджується копією довідки № 533323 (а.с.5).

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та піддано її адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 85 грн. (а.с.9-10). Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом було встановлено, що 17.09.2018 року об 11-40 год., ОСОБА_2 григорівна, перебуваючи біля будівлі міського виконавчого комітету м. Марганець, що по вул. Єдності в м. Марганці, висловлювалася нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_1 у громадському місці, чим порушила громадський порядок та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Згідно наданої ксерокопії довідки від 21.10.2018 року, виданої комунальним некомерційним підприємством «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні з 17.09.2018 по 21.10.2018 р. з дігнозом, що виник на фоні стресосої ситуації, та пройшла лікування препаратами призначеними лікарем (а.с.11).

Розмір матеріальної шкоди в сумі 2000 грн. позивачем розраховано, виходячи до вартості ліків, зазначеної лікарем в даній довідці , однак позивачем не надано жодних доказів, того, що згідно з призначенням лікарських засобів, нею були придбані саме ці ліки, не додано жодного чеку з аптеки, які б підтверджували придбання позивачем медикаментів в період з 17.09.2018 по 21.10.2018 р.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на те, що позивач ОСОБА_1 не надала суду жодних документально підтверджених доказів придбання нею лікарських засобів, призначених їй в період з 17.09.2018 р. по 21.10.2018 р., суд дійшов до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

Пунктом 5 цієї Постанови визначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, з'ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З'ясувати чим підтверджується факт заподіяння шкоди, чи фізичних страждань, якими обставинами чи діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну шкоду, з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як на підставу вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилається на те, що вона отримала психологічний стрес від протиправних дій відповідчки. вина якої встановлення рішенням суду. Крім того, як зазначає позивач, відповідач ображала її в громадському місці, в присутності інших громадян міста. Позивач вказала також на те, що внаслідок таких дій відповідача, позивач вимушена була неодноразово звертатись за медичною допомогою, оскільки дуже погано себе почувала, надавши суду відповідні медичні довідки (а.с.11, 12. 13,14).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачеві дійсно було заподіяно моральну шкоду, внаслідок вииних дій відповідача, однак, нею не доведено обсягу моральних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 10000 грн., а тому суд, керуючись внутрішнім переконанням, вважає за необхідне задовольнити дану вимогу позивача частково, в сумі 5000 грн..

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обовязок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач у позовній заяві частково знайшли своє підтвердження, а відповідачем не надано жодних заперечень та доказів на підтвердження їх підстав, суд приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 768 гривні 40 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 386, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко