Справа № 396/1044/19
Провадження № 2/396/397/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11.10.2019 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача- адвоката Дмитруха Д.М.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/1044/19 за позовом ОСОБА_1 до Диминської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області Феденюк Світлана Петрівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Виклад позицій позивача та відповідача.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю на 1/3 частини складського приміщення загальною площею 160.80 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що володіє даним приміщення та несе витрати по його утриманню вже протягом 19 років. Право власності на дане складське приміщення не зареєстровано. В 2011 році припинило свою діяльність КСП «Диминське», однак право власності на дану будівлю не зареєстровано. Вказане складське приміщення також не перебуває в комунальній власнсті. З метою реєстрації права власності на дане майно, позивач звернувся до державного реєстратора, але йому було відмовлено в державній реєстрації права власності за відсутності документів, що дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, тому позивач звернувсяз даним позовом до суду та просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю (приміщення складу), що розташоване по АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити. Позивач надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, додавши, що дане приміщення від отримав як майновий пай члена КСП "Димине", коли він почав користуватись частиною даного приміщенням воно потребувало ремонту, який він провів за власні кошти. На даний час право власності на приміщення ні за ким не зареєстроване, тому вважає, що має право власності за набувальною давністю на 1/3 частину приміщення, як добросовісний набувач.

Представник відповідача Диминської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Криж С.Є. в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила щодо їх задоволення, пояснивши, що з 2015 року займає посаду голови сільської ради, проживає в с. Димине, та дійсно на сходці селян було передано власникам майнових паїв в тому числі дане складське приміщення, яким позивач протягом багатьох років користується, а саме 1/3 частиною складського приміщення, а іншою 2/3 частиною користується гр. ОСОБА_3 , дане приміщення до комунальної власності не передавалося, право власності на приміщення не зареєстроване, на данний час вирішується питання про передачу землі, але оренда не оформлена. Інших осіб, які б претендували на приміщення немає.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити, підтримавши позицію позивача. Пояснив, що він також займає 2/3 частини даного складського приміщення, в їхніх частин різні входи. Вони з позивачем знаходять спільну мову щодо користування даним складом, та не заперечує про задоволення позову.

Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 03.07.2019 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 25.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Третя особа Державний реєстратор прав на нерухоме майно Новоукраїнської РДА Феденюк С.П. в судове засідання не з`явилася, 16.07.2019 року до суду надійшла заява про розгляд справи без участі. Вирішити спір на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надіслали клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають.

Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.

Заслухаши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 статті 12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, його представника та представника відповідача, з часу припинення діяльності КСП «Диминське», позивач ОСОБА_1 , вже понад 19 років, добросовісно, відкрито та безперервно володіє, користується та несе витрати по утриманню 1/3 частини складського приміщенням, загальною площею 160.80 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КСП «Диминське» припинило свою діяльність 13.07.2011 року, запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи №6000565 (а.с. 10-13).

Право власності на складське приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1 не зареєстроване, що підтверджується даними архівної довідки № 194 від 20.05.2019 року КП «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 20).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Диминської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 165 від 28 березня 2019 року підтверджено, що нежитлова будівля об`єкт сільськогосподарського виробництва (приміщення складу), який знаходиться по АДРЕСА_1 не перебуває в комунальній власності (а.с. 21).

Позивач виготовив Технічний паспорт на 1/3 частини приміщення складу, яким користується, що розташоване по АДРЕСА_1 (а.с. 14-19), та з метою оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права) на майно, звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора, однак рішенням від 23.04.2019 року за № 46601469 було відмовлено ОСОБА_1 в державній реєстрації права власності з підстав відсутності документів, що дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (а.с. 22).

Загалом згідно даних технічної документації складське приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1 , має загальну площу 483.70 кв.м, 1/3 частина приміщення, яке перебуває в користуванні позивача складає 160.80 кв.м..

В судовому засіданні встановлено, що дане складське приміщення перейшло позивачу в користування під час розпаювання КСП, згідно майнових сертифікатів. 21.11.2001 року на ім`я позивача було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серії КД №168878.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно частини 1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому в п. 8 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже, визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.

Із роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйної речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Судом встановлено з матеріалів справи (а.с. 19, 20), та пояснень представника відповідача, що нежитлове складське приміщення, яке є предметом позову являється безхазяйним, нікому не належить, зокрема 1/3 його частина, яка перебуває в користуванні позивача ОСОБА_1 .. Позивач його відремонтував та безперешкодно, відкрито користується протягом 19 років. Даний факт також підтвердив ОСОБА_3 , який користується 2/3 частиною цього ж складського приміщення, претензій та заперечень до позивача не має. Інші треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є членами родини останнього та також заперечень до ОСОБА_1 не мають.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю виходить з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

В своїх роз`ясненнях ВС зазначає, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (п. 14 Постанови).

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно частини 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Суд встановив, що з часу припинення діяльності КПС «Диминське» 1/3 частини складського приміщення загальною площею 160.80 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_1 , перебуває користуванні позивача ОСОБА_1 , яке перейшло позивачу в користування під час розпаювання, згідно майнових сертифікатів, право власності на дану будівлю не перереєстровано, будівля не перебуває в комунальній власності, інших осіб які б претендували на приміщення не встановлено, тому враховуючи, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно понад 19 років володіє та користується вказаною будівлею, суд вважає можливим визнати за ним права власності на дане нерухоме майно за набувальною давністю.

Не зважаючи на те, що суд задовольняє позов повністю, враховуючи, що спір у справі виник не з вини відповідача, та за клопотанням представника позивача, в порядку ч. 9 ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 13, 16, 344 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-, 265, 352, 354, пп. 15.5 пп.15 п. 1 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за набувальною давністю право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), на 1/3 частину складського приміщення, загальною площею 160,80 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Компенсацію судових витрат віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 21.10.2019 року.

Головуючий: О. А. Гарбуз