ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/367/17 Номер провадження 22-ц/814/995/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області, ухвалене 21 січня 2019 року в приміщенні суду в селищі Машівка у складі судді Косик С.М.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати договір дарування двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, від 07 травня 2007 року дійсним та визнати за ним право власності на вказану квартиру з часу укладення договору, а саме з 07 травня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 07 травня 2007 року його мати ОСОБА_3 подарувала йому квартиру АДРЕСА_1. Договір дарування було укладено в простій письмовій формі, він був підписаний сторонами, але не посвідчений у нотаріальному порядку.

Вказував, що на даний час зв'язок з матір'ю зник. При цьому, договір дарування був фактично виконаний, він проживає у подарованій квартирі, оплачує рахунки, робить ремонт та утримує її.

Зазначав, що будь-якої можливості нотаріально посвідчити договір дарування та оформити право власності він не має. Це перешкоджає йому повноцінно розпоряджатися власною квартирою.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 21 січня 2019 року у задоволенні позову перепелиці В.В. відмовлено.

Рішення суду вмотивоване тим, що позивачем не доведено факту ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою суду того, що відповідач до нотаріуса не з'являється, а на прохання посвідчити договір у відповідності до норм чинного законодавства не реагує.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, за договором дарування квартири АДРЕСА_1 від 07 травня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вказану квартиру дарувальником (ОСОБА_3.) передано безоплатно обдарованому (ОСОБА_2.) у власність (а.с.3).

В пункті 8 вищевказаного договору визначено, що квартира належить дарувальнику особисто. Сторони домовились, що під передачею квартири за цим договором слід вважати символічну передачу речі - ключів та документів від квартири.

Договір укладений у простій письмовій формі та не був посвідчений у нотаріальному порядку.

Згідно довідки голови житлово-будівельного кооперативу «Ювілейний» від 05 квітня 2017 року, ОСОБА_4 постійно проживає та сплачує комунальні платежі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність позовних вимог ОСОБА_4, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 1 ст. 718 ЦК України визначено, що дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші або цінні папери, а також нерухомі речі.

Відповідно до ч. 2 ст.719 ЦК України, в редакції, чинній на час укладення спірного договору, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 220 ЦК України недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору тягне за собою його нікчемність. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, або її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення, не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам позивачем не доведено неможливість нотаріального посвідчення спірного договору та ухилення від цього відповідача. Будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_4 звертався до ОСОБА_3 з вимогою про нотаріальне посвідчення договору, позивачем не надано.

Позивачем не було обґрунтовано в чому саме полягає безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов'язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.

Факт підтримання ОСОБА_3 позовних вимог ОСОБА_2 не свідчить про її ухилення від нотаріального посвідчення договору та про неможливість такого посвідчення. Вказане свідчить про те, що відповідач обізнана про необхідність нотаріального посвідчення договору дарування. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти визнання за ОСОБА_2 права власності на АДРЕСА_1, то відсутні підстави вважати, що можливість належного укладення договору дарування безповоротно втрачена.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 21 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун