СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун.№ 759/11914/18

пр.№ 2/759/1628/19

26 лютого 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд зняти арешт накладений постановою В/36 про арешт майна боржника та оголошення заборни на його відчуження від 15.01.2008 року винесеної державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, виключивши з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 6483898). Посилається на те, що на виконанні у Державного виконавця Боголей І.Ю. Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві знаходилося виконавче провадження номер за ЄДРВП 17830888 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-315, виданого 14.03.1997 року Фастівським районним судом Київської області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини доходів боржника щомісячно. 10.08.2011 року Державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №17830888, у зв'язку з закінченням строку для даного виду стягнення та на період досягнення повноліття дитиною нарахована заборгованість по аліментам 37752 грн 72 коп. Позивач звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із запитом про зняття арешту з майна, у відповідь якого, листом №23481 від 13.04.2018 року Святошинський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було повідомлено, що не має можливості зняти арешт з майна та надати більш детальну інформацію по виконавчому провадженню, оскільки вищевказане провадження знищено згідно п.9.9. Наказу Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2000 року «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання 3 (три роки).

Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 26.02.2019 надав заяву, де просить розгялнутим спарви без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти винесенння заочного рішення не заперечує (а.с.33).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 30).

Третя особа у судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 32).

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що постановою В/36 про арешт майна боржника та оголошення заборни на його відчуження від 15.01.2008 року винесеної державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З даного приводу позивач звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із запитом про зняття арешту з майна (а.с. 13).

Відповідно до листа Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 13.04.2018 позивачу було повідомлено, що Святошинський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві не має можливості зняти арешт з майна позивача та надати більш детальну інформацію по виконавчому провадженню, оскільки вищевказане провадження знищено згідно п.9.9. Наказу Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2000 року «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (а.с. 8).

Згідно довідки від 07.05.2018 №12/8896 наданої ДУ «Київський слідчий ізолятор» за період служби в установі з 26.02.1999 по 30.10.2000 з ОСОБА_1 утримувались та перераховувались аліменти у розмір - ј частина із заробітної плати (а.с. 22).

Відповідно до положень ч. 1, 2, 4 ст. 59 чинного ЗУ «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, шо майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову».

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки в інший спосіб, ніж зняття арешту з майна та заборону на його відчуження, накладених на майно постановою Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 15.01.2008, захистити порушене право позивача неможливо.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280, 353, 354 ЦПК України, на підставі Конституції України, ст. ст. 316, 319, 321, 328, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», -

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту задовольнити.

Зняти арешт та заборону на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві №В/36 від 15.01.2008 виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6483898.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 26.02.2019.