КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 361/7142/17
Головуючий у першій інстанції - Селезньова Т.В.
Номер провадження № 22-ц/824/2837/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, Броварської міської державної нотаріальної контори, третя особа - Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду із вказаним позовом, який мотивовано тим, що 05 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

12 грудня 2011 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором від 05 липня 2007 року, укладеного з ОСОБА_4, і за договором іпотеки, укладеного з ОСОБА_2 відповідно отримало всі права іпотекодержателя за вказаним договором іпотеки.

У зв'язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, тому ТОВ «Кей-Колект» вказує, що має намір використати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом отримання права власності на нього, проте при зверненні до нотаріуса 04 серпня 2017 року йому стало відомо, що квартира, яка є предметом іпотеки, обтяжена арештом на підставі постанови Відділу ДВС Броварського міськрайонного управління юстиції серії НОМЕР_3 від 25 червня 2008 року. Вважає, що даний арешт іпотечного майна перешкоджає йому як іпотекодержателю реалізувати своє право на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки і просить суд звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що на даний час ТОВ «Кей-Колект» є іпотекодержателем щодо нерухомого майна - спірної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а іпотека виникла 05 липня 2007 року на підставі відповідного договору. Апелянт також зазначає, що його право за договором іпотеки було зареєстровано раніше, ніж виконавчою службою було накладено арешт, а тому накладення арешту на майно має наслідком заборону його відчуження і цим самим порушується право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок вказаного майна, яке передано в іпотеку у разі невиконання боржником взятих на себе зобов'язань.

Враховуючи викладене, ТОВ «Кей-Колект» просило скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2018 року та ухвалити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на адресу суду не надходив.

При апеляційному перегляді справи, представник ТОВ «Кей-Колект», адвокат ОСОБА_6, підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, заочне рішення Броварського районного суду Київської області від 25 вересня 2018 року скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог позивача. Просить врахувати вимоги чинного законодавства та практику Верховного Суду, викладену в Постанові від 16 травня 2018 року при розгляді справи №338/1118/16 .

Відповідачі у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в судове засіданні не з'явилися, про дату час та місце розгляду справи відповідачів було повідомлено шляхом розміщення виклику на сайті Київського апеляційного суду .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції встановив, що 05 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого було надано грошові кошти у розмірі 65 000 доларів, що еквівалентно 328250 грн. Вказаний кредит було видано на споживчі цілі, а строк повернення було встановлено до 05 липня 2017 року (а.с.6-10).

Також 05 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 58407, відповідно до умов якого, остання передала банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, з метою забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05 липня 2007 року. Сторонами договору іпотеки визначено, що на момент укладення договору вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін складає 441134,22 грн. Договором іпотеки передбачено право іпотекодержателея задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і у спосіб, вказаний позивачем - шляхом набуття права власності на предмет іпотеки; договір іпотеки містить відповідне застереження. За умовами договору іпотеки зверненню стягненню на предмет іпотеки обов'язково має передувати процедура направлення вимоги боржнику і іпотекодавцю. (пп.2.1.1, 2.1.2, 4.1, 4.2, 4.6, 5.1, 5.3) (а.с.11-14).

Відповідно до договору факторингу №1 від 12 грудня 2011року, витягу з додатку №1 до Договору факторингу №1 від 12 грудня 2011року (перелік первинних договорів), договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей - Колект» право грошової вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту, укладеним з ОСОБА_4, і за договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_2 (а.с.15-24)

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 04 серпня 2017 року вбачається, що за фактом відступлення від ПАТ «УкрСиббанк» на користь ТОВ «Кей - Колект» прав вимоги за договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_2, зареєстровано зміни іпотекодержателя за вказаним договором іпотеки, і відповідно права позивача як іпотекодержателя за даним договором іпотеки зареєстровані у державному реєстрі іпотек 12 серпня 2012 року.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованого 04 серпня 2017 року, вбачається наявна в реєстрі інформація про обтяження, а саме: реєстраційний номер запису 7489401, дата: 02 липня 2008 року, реєстратор: Броварська міська державна нотаріальна контора; тип обтяження: арешт майна; підстава обтяження: постанова ВДВС Броварського МРУЮ НОМЕР_3 від 25 червня 2008 року (державний виконавець Дідук Р.А.) вх.№ 1568; об'єкт обтяження: квартира № 3, адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Олімпійська, 8-А; власник: ОСОБА_2; заявник Броварська міська ДНК; і наступний реєстраційний запис №7489487; дата: 02 липня 2008 року, реєстратор: Броварська міська державна нотаріальна контора; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава обтяження: постанова ВДВС Броварського МРУЮ НОМЕР_3 від 25 червня 2008 року (державний виконавець Дідук Р.А.) вх.№ 1568; об'єкт обтяження: квартира № 3, адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Олімпійська, 8-А; власник: ОСОБА_2; заявник Броварська міська ДНК (а.с.25,26).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект», суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивачем не було надано суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що накладенням арешту на квартирі АДРЕСА_1, власником якої є іпотекодавець ОСОБА_2 порушуються права позивача у справі, оскільки ним не підтверджено несплату позичальником всієї суми заборгованості, не підтверджено факту відмови у захисті права позивача шляхом звернення на предмет іпотеки чи іншим шляхом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Визнати законним та обґрунтованим вказаний висновок суду першої інстанції колегія суддів не може виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 58407, відповідно до умов якого, остання передала банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, з метою забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05 липня 2007 року. (а.с.11-14)

З Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що 05 липня 2007 року о 18:50:43 реєстратором : приватним нотаріусом ОСОБА_7 було внесено запис №5253405 на заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з укладенням договору іпотеки за реєстрованим номером 4149 від 05.07.2007 року ( а.с. 25 зв.б.)

Також, із цього ж реєстру вбачається, що 02 липня 2008 року реєстратором: Броварською міською державною нотаріальною конторою о 12:25:48 та 12:29:21 було внесено два реєстраційні записи №№ 7489401 та 7489487 щодо накладення арешту та заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 . Вказані реєстраційні дії були вчинені на підставі постанови АА №872253 винесеної державним виконавцем Дідуком Р.А. відділу ДВС Броварського МРУЮ Київської області (а.с.25 зв.б.).

Також із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що 12 серпня 2012 року о 13:53:49 реєстратором : Приватним нотаріусом ОСОБА_8 на підставі договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки №№5207-5208 зареєстровано позивача, ТОВ «Кей-колект», як іпотекодержателя за договором іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.26).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

У статті 19 Закону України "Про заставу" передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

За положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України "Про іпотеку".

Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

При цьому, за змістом частини шостої статті 3 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 17 жовтня 2018 року у справі № 6-13цс14, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Порядок скасування арешту, накладеного в межах виконання рішення, встановлений статтею 60 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" ( що діяв на час накладення арешту та заборони на відчуження згідно до Постанови державного виконавця Дідука Р.В.) відповідно до частини п'ятої якої у інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України.

Суд першої інстанції, вирішуючи вказаний спір зазначених вимог закону не врахував та прийшов до помилкового рішення про відмову у задоволенні позовних.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно з'ясував фактичні обставини справи, не надав належну оцінку наявним у справі доказам, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції було понесено судові витрати та сплачено в сумі 4000 грн., із яких 1600 грн за подачу позовної заяви ( а.с. 1) та 2400 грн. за подачу апеляційної скарги (а.с.201), тому вказані витрати повинні бути покладенні пропорційно на відповідачів у справі ОСОБА_4, та ОСОБА_2

Керуючись статтями 3, 33 Закону України "Про іпотеку", статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити .

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2018 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

ПозовТовариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, та перебуває під арештом на підставі постанови, серія НОМЕР_3 від 25 червня 2008 року виданий відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Стягнути з ОСОБА_4 ( прож АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) , ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, прож АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» ( юр. Адр. 04080 м. Київ, вул.. Кирилівська, 69 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 2000 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Мотивований текст постанови виготовлено 25 березня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв