Головуючий у суді першої інстанції: Кричина А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Кибукевич О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року, ухвалене у складі судді Кричиної А.В., у цивільній справі № 756/16284/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «А.В.Л.», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначило, що 26 квітня 2012 року між ПАТ «Астра-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкрив ОСОБА_2 відновлювальну кредитну лінію та встановив кредитний ліміт в розмірі 130 000,00 грн. зі сплатою ОСОБА_2 процентів за користування кредитом за ставкою 20,49% річних на строк до 26 квітня 2017 року. Того ж дня між ПАТ «Астра-Банк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідачі передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «А.В.Л.»,просило стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 30005 від 26 квітня 2012 року в розмірі 203 549,21 грн.; в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк».

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 30005 від 26 квітня 2012 року в розмірі 203 549,21 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки укладеному з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, а саме, двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,30 кв.м, житловою площею 25,50 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в розмірі по 545,16 грн. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 133,33 грн. з кожного.

На підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 17 травня 2018 року, договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17 травня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «А.В.Л.» права вимоги за кредитним та іпотечним договорами від 26 квітня 2012 року, укладеними із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 166-171). 17 травня 2018 року ТОВ «А.В.Л.» зареєструвало своє право іпотекодержателя за вказаним договором іпотеки (т.1, а.с. 172).

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила рішення суду першої інстанції скасувати. Зазначає, що вона не судових повісток про виклик в судові засідання та копії заочного рішення, оскільки вона фактично не проживає за адресою реєстрації з 2013 року. Звертає увагу суду на те, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 травня 2013 року у справі № 756/3653/13-ц за позовом ПАТ «Астра-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок його вартості заборгованості за кредитним договором, вже було звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 . Разом з тим, стягувач, незважаючи на рішення, яке набрало законної сили, повторно звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, зазначає, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 роз`яснено, що всім банкам категорично заборонено нараховувати відсотки і штрафні санкції за кредитними договорами у відносинах, у котрих відкрито судове провадження, навіть у випадку невиплати після відповідної постанови суду.

28 вересня 2019 року ТОВ «А.В.Л.» подало відзив на апеляційну скаргу. Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року без змін. Зазначало, що судом першої інстанції неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації ОСОБА_1 , відповідачка не надала доказів на підтвердження того, що вона фактично не проживає за адресою реєстрації. Вважає безпідставним посилання ОСОБА_1 на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки вже було предметом розгляду в справі № 756/3653/13-ц, оскільки позивачем у вказаній справі було ПАТ «Астра Банк», а в даній справі - ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «А.В.Л.». В справі № 756/3653/13-ц відбувалося звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості станом на 22 січня 2013 року у розмірі 140 764,00 грн., а у даній справі позивач просив за рахунок предмета іпотеки погасити заборгованість станом на 20 липня 2015 року у розмірі 203 549,21 грн. Зазначає, що кредитор після ухвалення рішення у справі № 756/3653/14-ц від 21 травня 2013 року продовжував нараховувати проценти та штрафні санкції, а тому заборгованість за кредитним договором зросла.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник ТОВ «А.В.Л.» в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення,заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2012 року між ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ТОВ «А.В.Л.», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №30005, за умовами якого банк відкрив ОСОБА_2 відновлювальну кредитну лінію та встановив кредитний ліміт в розмірі 130 000,00 грн. на строк до 26 квітня 2017 року зі сплатою позичальником процентів за користування кредитом за ставкою 20,49% річних, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені цим договором (т.1 а.с. 6-15).

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором №30005, 26 квітня 2012 року між ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ТОВ «А.В.Л.», та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку нерухоме майно, що належить їм в рівних частинах на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 18-25).

02 грудня 2012 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Астра Банк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі, і за кредитним договором №30005 від 26 квітня 2012 року та договором іпотеки від 26 квітня 2012 року, укладеним з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (т.1, а.с. 43-46, 47).

ОСОБА_2 належним чином не виконав умови кредитного договору, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно наданого банком розрахунку станом на 20 липня 2015 року становить 203 549,21 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 129 990,42 грн., заборгованість по процентах - 33 554,87 грн., пені - 37 309,06 грн., трьох процентів річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 1 688,18 грн., трьох процентів річних від простроченої заборгованості по процентах - 1 006,68 грн. (т.1, а.с. 122-123).

У зв`язку з порушенням умов договору ПАТ «Дельта Банк» направило на адресу відповідачів досудову вимогу від 15 серпня 2014 року з повідомленням про необхідність сплатити прострочену заборгованість, у разі незадоволення вимог банк змушений буде захищати свої майнові права (т.1, а.с. 38-42).

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «А.В.Л.», та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №30005 від 26 квітня 2012 року в розмірі 203 549,21 грн. звернув стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки укладеному з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,30 кв.м., житловою площею 25,50 к.в.м., стягнув з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в розмірі по 545,16 грн. з кожного. Та в розмірі 133,33 грн. з кожного.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Судом будо неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог зарахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеки» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи, питання звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 26 квітня 2012 року, укладеним між ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ТОВ «А.В.Л.», та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було вирішено судом.

До заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 було надано належним чином завірену копію заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 травня 2013 року, яке набрало законної сили 01 червня 2013 року, у справі №756/3653/13-ц за позовом ПАТ «Астра Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок його вартості заборгованості по кредитному договору (т.2, а.с. 157-161).

Вказаним рішенням суду було задоволено позовні вимоги ПАТ «Астра Банк». Звернуто стягнення на квартиру в АДРЕСА_2 , яка належить на підставі права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що є предметом іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №30005 від 26 квітня 2012 року, яка станом на 22 січня 2013 року становить 140 764,00 грн., з яких сума заборгованості за кредитом становить 129 990,42 грн., сума заборгованості за відсотками - 10 641,48 грн., комісія в розмірі - 0,11 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та не за своєчасну сплату процентів в сумі 131,99 грн. Визначено спосіб реалізації предмета застави - квартири в АДРЕСА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів та за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета застави задовольнити вимоги ПАТ «Астра Банк» за кредитним договором №30005 від 26 квітня 2012 року у розмірі 140 764,00 грн. з визначенням початкової вартості предмету іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 694 877,00 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Таким чином, ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ТОВ «А.В.Л.», використало своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 травня 2013 року вирішено вказаний спір.

А відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «А.В.Л.», про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 .

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, ТОВ «А.В.Л.» посилалося на те, що позивачем у справі, в якій було ухвалено заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 травня 2013 року, було ПАТ «Астра Банк», а в даній справі - ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого воно є, після ухвалення рішення від 21 травня 2013 року банк донараховував проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим з моменту ухвалення вказаного рішення заборгованість збільшилася.

Разом з тим, ТОВ «А.В.Л.» не є новим суб`єктом у спірних відносинах, а є правонаступником ПАТ «Астра Банк».

Донарахування банком процентів за користування кредитом після ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути підставою для пред`явлення нового позову про звернення стягнення на предмет іпотеки за тим самим договором.

Враховуючи викладене, заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ТОВ «А.В.Л.» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 053,24 грн. судового збору, сплаченого нею за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» на користь ОСОБА_1 576,30 грн. у відшкодування судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2019 року

Суддя-доповідач

Судді