Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 544/2317/14-ц

провадження № 61-39046св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2018 року у складі судді Нагорної Н. В. та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 23 травня 2018 року у складі колегії суддів: Дорош А. І., Лобова О. А. ,Триголова В. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 подала суду заяву про зменшення позовних вимог у цій справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що у період із 10 січня 1998 року по 23 грудня 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У період шлюбу відповідач отримав у дар житловий будинок АДРЕСА_1 . Згідно з технічним паспортом інвентаризаційна оцінка будинку складала 53 668 грн, дарування будинку вчинено за ціною 45 000,00 грн. Проте за час перебування у шлюбі здійсненні невід`ємні істотні поліпшення будинку, а саме: 1) придбано обладнання, матеріали та проведено газифікацію, опалення, водопостачання та каналізацію на загальну суму 20 800,00 грн; 2) придбано та встановлено вісім міжкімнатних дверей на загальну суму 6 400,00 грн та три металопластикові вікна на загальну суму 5 700,00 грн; 3) здійснено внутрішні оздоблювальні роботи на загальну суму 8 000,00 грн; 4) проведені будівельні роботи: побудовано сарай на суму 6 000,00 грн та бетонний паркан на суму 5 100,00 грн; 5) виготовлено та встановлено гаражні ворота, драбину на другий поверх, двоє проїзних воріт на загальну суму 4 200,00 грн. Загалом вартість здійснення істотних поліпшень склала 56 200,00 грн. Таким чином вартість домоволодіння склала 109 868,00 грн. Тому вона має право спільної сумісної власності на вартість поліпшень у розмірі однієї другої частини, що в грошовому еквіваленті складає 28 100,00 грн. Частка спільної сумісної власності відповідача складає 81 768 грн (53 668,00 + 28 100,00), тоді як її частка складає 25,58 відсотків.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просила суд визнати спільною сумісною власністю сторін житловий будинок із надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за нею у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 25 відсотків вказаного житлового будинку з надвірними побудовами; залишити у власності ОСОБА_2 75 відсотків спірного будинку.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що за час перебування сторін у шлюбі вартість домоволодіння збільшилась, проте таке збільшення не є істотним, оскільки ринкова вартість спірного будинку у стані, що існував до поліпшення, становила 511 360,00 грн, а його ринкова вартість після поліпшення стала становити 681 970,00 грн. При цьому вартість та обсяг проведених ремонтних робіт у будинку не має значення для встановлення істотності збільшення вартості майна. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що збільшення вартості будинку відбулося внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або її особистих затрат.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 23 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що проведені роботи у домоволодінні не є добудовою чи перебудовою, а є поліпшенням загального стану домоволодіння, такі роботи не є істотними, тобто такими, що істотно збільшили вартість спірного домоволодіння внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Місцевий суд дійшов правильного рішення про недоведеність позивачем тих обставин, що за час шлюбу цінність спірного домоволодіння істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат її чи обох сторін.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2018 рокута постанову Апеляційного суду Полтавської області від 23 травня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди посилаються на висновок експерта, згідно з яким вартість спірного будинку до проведення робіт складає 511 360,00 грн, після проведення робіт - 681 970,00 грн, проте не врахували, що на момент укладення договору дарування спірного будинку його інвентаризаційна оцінка становила лише 53 688,00 грн. У судовому засіданні позивачем доведено, що ремонт та добудову спірного житлового будинку проведено сторонами за спільні кошти, проте цей факт не був врахований судами.

У жовтні 2018 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , уякому заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, що у період із 10 січня 1998 року по 23 грудня 2013 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_2 на праві особистої власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 18 жовтня 2004 року, витягом про реєстрацію права власності від 08 листопада 2004 року.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31 березня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору дарування житлового будинку та присадибної ділянки удаваним правочином, таким, що укладений як договір купівлі-продажу, відмовлено.

За час спільного проживання подружжям проведені ремонтні роботи вказаного будинку, а саме: 1) проведено газифікацію, водопостачання та каналізацію; 2) встановлено вісім міжкімнатних дверей та три металопластикові вікна; 3) проведено оздоблювальні роботи (штукатурка, фарбування); 4) проведені будівельні роботи (побудовано сарай та бетонний паркан); 5) встановлено гаражні ворота, драбина на другий поверх, двоє проїзних воріт. Сторонами вказаний перелік ремонтних робіт не заперечується.

Згідно з висновком експертизи від 08 травня 2017 року № 46/47 ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 , в цінах на час проведення експертизи, у стані до проведення робіт, складає 511 360,00 грн.

Вартість проведених ремонтних робіт та добудов до вказаного домоволодіння у період із 2005 по 2009 рік складає 101 579,00 грн.

Ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 у цінах на час проведення експертизи, у стані після проведення робіт, складає 681 970 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Визначаючи правовий режим спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, яке є особистою приватною власністю одного із подружжя, у придбанні (набутті) майна. Якщо в придбанні (будівництва) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Наведене узгоджується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом України у постанові від 08 листопада 2017 року в справі № 6-1447цс17.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій належним чином дослідивши всі докази у справі дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що позивач не надала належних і допустимих доказів того, що спірний будинок за час шлюбу істотно збільшився у своїй цінності внаслідок її трудових або грошових затрат, оскільки поліпшення будинку, на які посилається позивач, стосуються лише ремонту будинку та його оздоблення, що не є невід`ємною частиною будинку, будь-яких переобладнань та добудов, внаслідок яких змінився б сам будинок як об`єкт нерухомості, наприклад, була б збільшена його площа, тощо, не відбулось. Ремонт у спірному будинку не є таким поліпшенням, що доводять істотність збільшення його вартості у період перебування сторін у шлюбі.

Оскільки ОСОБА_1 пред`явлений позов про визнання права спільної сумісної власності на майно, яке належало другому з подружжя на праві особистої приватної власності, то вона мала довести, що за час шлюбу цінність цього майна (спірного будинку) істотно збільшилася внаслідок її трудових або грошових затрат чи обох із подружжя, що є її процесуальним обов`язком.

Доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони по суті зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростував. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, арішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

Ю. І. Гулейков

Г. І. Усик