Справа № 502/1759/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_2 до Шевченківського старостинського округу Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності

та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2018 року представник позивача за довіреністю звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності земельної частки (паю) розміром 2,9 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться у колективному сільськогосподарському підприємстві «України» с. Шевченкове, Кілійського району в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання права власності за позивачем на зазначену земельну частку після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування викладених позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка постійно на час смерті проживала АДРЕСА_1 , вказаний факт проживання за вказаною адресою, підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району за вих.№3446 від 05 грудня 2018 року. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 залишила на ім`я позивача, ОСОБА_4 , заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, за реєстровим №71 від 12 березня 2003 року. На день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з: земельної частки (паю) розміром 2,9 умовних кадастрових гектарів у КСП «України» с. Шевченкове, Кілійського району Одеської області. Позивач відповідно до ст.1235 ЦК України є спадкоємцем за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину, яка залишилася після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач, як спадкоємець за заповітом прийняла відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, фактично, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області була заведена спадкова справа за №41/2004. Земельна частка (пай) розміром 2,9 умовних кадастрових гектарів у КСП «Україна» с. Шевченкове, Кілійського району Одеської області, належна спадкодавцю, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Кілійською районною державною адміністрацією 28.01.1997 року, за реєстром №9094. Однак вказаний сертифікат спадкодавцем було втрачено, що підтверджено повідомленням у засобі масової інформації (незалежна газета Кілійського району Одеської області «Дунайская Заря» від 17 серпня 2018 року №61 (11356). Відділом у Кілійському району головного управління Держгеокадастру в Одеській області за №728/138-18 від 02 серпня 2018 року була надана інформація щодо вищезазначеної земельної частки (паю). Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовій Н.М. позивачу було надано роз`яснення №452/01-16 від 27 вересня 2018 року щодо того, що з доданих документів до нотаріальної контори документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно на ім`я спадкодавця, що не можливо видати свідоцтва про право власності на спадщину, тому нотаріус радила звернуться до суду. На даний час у позивача виникла необхідність оформити спадщину після смерті спадкодавця. Однак із-за відсутності вищезазначеного у роз`ясненні за №2055/02-17 від 07 жовтня 2015 року Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, позивач змушений звернутись до суду, за захистом свої прав.

Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить справу розглядати за його відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності.

На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , про що 15.01.2004 року складено відповідний актовий запис №05, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 15.01.2004 року Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області.

Відповідно до копії заповіту, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження: Ѕ частину житлового будинку в АДРЕСА_1 заповіла у власність ОСОБА_5 , а право на земельну частку (пай) та майновий пай ОСОБА_6 .

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради 05.12.2018 року за № 3446, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . на день її смерті за вище вказаною адресою була зареєстрована ОСОБА_2 .

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області вбачається, що 29.08.2009 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , актовий запис № 228, прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 .

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Листом від 02.08.2018 року № 728/138-18 відділ у Кілійському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області зазначив, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.01.1997 року за порядковим № 9094 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 розміром 2,9 га в умовних кадастрових гектарах гр. ОСОБА_3 по КСП «Україна» Шевченківська сільська рада Кілійського району Одеської області.

Як зазначено в оголошенні газети «Дунайська заря», у випуску № НОМЕР_3 від 17.08.2018 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданий 28.01.1997 року на ім`я ОСОБА_9 , втрачений.

Судом встановлено, що на даний час вищезазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 є втраченим, що є перешкодою для оформлення права власності на спадкове майно.

З повідомлення №452/01-16 від 27.09.2018 року, виданого приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на спадкове майно, та рекомендовано вирішувати це питання у судовому порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно повідомлення № 03/01-16 від 02.01.2019 року, наданого Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних зі Спадкового реєстру, спадкова справа була відкрита Кілійською районною державною нотаріальною конторою за №41/2004, та на зберігання до Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області не передавалася, тому не має можливості надати інформацію щодо кола спадкоємців по справі після померлої ОСОБА_3 .

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №54656650 від 02.01.2019 року після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа №41/2004 Кілійською районною державною нотаріальною конторою та видано свідоцтво про право на спадщину 22.12.2005 року за реєстровими № 5954.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Кілійською районною державною нотаріальною конторою 22.12.2005 року за реєстровим № 5954, ОСОБА_5 отримала у спадок Ѕ частину житлового будинку на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району 12.03.2003 року за реєстровим № 71.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

В ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищезазначене суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими, а також такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт належності земельної частки (паю) розміром 2,9 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться у колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна» с. Шевченкове, Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на земельну частку (пай) розміром 2,9 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться у колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна» с.Шевченкове, Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан