Дата документу 22.10.2019 Справа № 331/2388/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2388/19 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/807/3198/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2019 року про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 400 000 грн. за договором позики від 15 січня 2018 року. З метою забезпечення позову просила накласти арешт на все належне відповідачеві майно, в тому числі і на ј частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити вчинення будь-яких дій щодо вказаного нерухомого майна, про що подала відповідну заяву.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_2 та заборону вчинення будь-яких дій щодо вказаного нерухомого майна.

В апеляційній скарзі про скасування судової ухвали ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуваною ухвалою порушені права інших співвласників нерухомого майна.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 частини першої, частиною другою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Установивши, що між сторонами існує спір з приводу невиконання позичальником умов договору позики і не повернення 400 000 грн. боргу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову і накладення арешту на належну боржникові частку у спільному майні

Доводи апеляційної скарги про відсутність зустрічного забезпечення не можуть бути підставою для скасування оскарженого судового рішення, оскільки до суду не було надано доказів існування підстав вжиття зустрічного забезпечення позову, зазначених у частині 3 статті 154 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що оскаржуваною ухвалою порушені права інших співвласників нерухомого майна є безпідставними, оскільки судом накладено арешт тільки на частку, що належить відповідачеві. Питання про виділ части, що налужить боржникові у спільній сумісній власності судом не вирішувалося, накладення арешту на ј частки квартири не суперечить ч.2 ст.370 ЦК України, якою визначена рівність часток співвласників у праві спільної сумісної власності.

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер, тому апеляційним судом не встановлено порушень прав скаржника шляхом постановлення оскаржуваної ухвали.

З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи наведені в апеляційній скарзі не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а оскаржувана ухвала відповідає нормам права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2019 року у цій справі про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів .

Головуючий:

Судді: