Справа №461/6955/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Остапчук М.А.,

позивача ОСОБА_1-І.М.,

його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Євгена-Ігора Михайловича до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління «Ощадбанк», в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 1 615,90 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.05.2017 року між позивачем і ОСОБА_4 акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління «Ощадбанк» було укладено договір № 139193113 про банківський строковий вклад «Мій пенсійний депозит» та відкрито картковий рахунок. Пенсійний фонд щомісячно перераховує пенсію позивача на карткові рахунки, які відкриті Банком. 14 серпня 2017 року з різницею у декілька хвилин, із застосуванням однакових механізмів, з карткових рахунків позивача, без відома та участі останнього, були списані грошові кошти на суму 1338,20 гривень та 277,70 гривень, шляхом переказу з використанням Інтернет ресурсу WEB BANKING на платіжну картку невідомої йому людини. Позивач зазначає, що перед здійсненням вищевказаних операцій на його мобільний номер жодних повідомлень із будь-якими кодами або іншою інформацією не надходило і відповідно він не надавав інформації щодо реквізитів платіжних карток, строку дії, паролів тощо. З розмови позивача з працівником банку, останньому стало відомо про списання грошових коштів з його карткових рахунків та рекомендовано терміново телефонувати на гарячу лінію банку та заблокувати банківські картки, що ним невідкладно було зроблено. Після звернень позивача до банку з вимогою повернути незаконно перераховані кошти, останньому в цьому відмовлено. 14.08.2017 року позивач звернувся до поліції із заявою про вчинення щодо нього шахрайських дій, за фактом чого відкрито кримінальне провадження за № 0002684. Вважає такі дії банку незаконними та просить повернути йому, на його думку, незаконно привласнені відповідачем кошти.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів наведених у ньому. Просили позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, з мотивів наведених у відзиві на позов. При цьому вказав, що позивач розголосив третім особам персональні дані, одноразові паролі до Інтернет ресурсу Банку WEB BANKING, в зв'язку з чим відбулось списання коштів з карткових рахунків ОСОБА_5-І.М. з електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу та ідентифікацією його користувача. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 03.05.2017 року між позивачем і ОСОБА_4 акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління «Ощадбанк» було укладено договір № 139193113 про банківський строковий вклад «Мій пенсійний депозит» та відкрито картковий рахунок /а.с.3/.

Згідно з п. 1.2. Договору, Банк взяв на себе зобов'язання приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять клієнту та забезпечувати проведення розрахунків за операціями, в тому числі здійсненими з використанням платіжної картки, в межах витратного ліміту.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що клієнт має право в період дії договору підключитися та користуватися дистанційними каналами обслуговування, що пропонуються банком системами WEB-банкінг «Ощад 24/7» та/або Mobile-банкінг «Ощад 24/7».

Згідно з пунктом 1.7 договору, клієнт доручає банку в порядку договірного списання списувати з рахунку (в тому числі за рахунок незнижувального залишку): вартість послуг, що наведені в Тарифах, у випадку користування держателями цими послугами (у тому числі у разі користуванням системами WEB-банкінг «Ощад 24/7» та/або Mobile-банкінг «Ощад 24/7»); нараховані проценти за кредитом/несанкціонованим овердрафтом; кредит/ несанкціонований овердрафт; курсові різниці за операціями у валюті, що є відмінною від валюти рахунку; платежі, які пред'явлені Міжнародними платіжними системами на підставі платіжних повідомлень еквайрів; помилково зараховані на рахунок платежі; сум пені за цим договором, а також іншими договорами, що укладені між клієнтом та банком. Банк є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню. Клієнт доручає, а банк зобов'язується проводити інші договірні списання коштів у сумі, строки та у порядку, визначеному Правилами та Тарифами. Договірне списання може здійснюватися з будь-якого рахунку клієнта, відкритого в банку, реквізити якого відомі сторонам. Списання комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування здійснюється банком 1 числа місяця шляхом договірного списання коштів з рахунку.

У пункті 4.2 договору сторони домовились, що всі інші його умови, зокрема, перелік операцій, що вчиняються банком за рахунком, у тому числі за допомогою системи WEB-банкінг «Ощад 24/7» та/або Mobile-банкінг «Ощад 24/7», права та обов'язки сторін, їх відповідальність, порядок нарахування процентів визначаються Правилами та Тарифами, правилами відповідної Міжнародної платіжної системи та нормами чинного законодавства України та Інструкцією користувача.

Пунктом 1.7 Правил користування платіжними картками, емітованими ПАТ «Державний ощадний банк України» /Додаток №2 до договору/, визначено, що у разі здійснення оплати за товари, роботи або послуги в мережі Інтернет потрібно уважно ставитись до вибору сайту, що здійснює приймання платіжних карток до сплати, та уникати розміщення інформації про платіжну картку на невідомих сайтах, та використовувати захищені сайти.

Відповідно до пункту 2 Правил користування платіжними картками, емітованими ПАТ «Державний ощадний банк України», користувачі повинні вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання платіжних карток. Якщо платіжну картку втрачено, викрадено або з іншої причини вона стала непридатною для використання, а також якщо ПІН-код став відомий сторонній особі, користувач в усній формі терміново повинен повідомити банк про це в Контакт центр ПАТ «Державний ощадний банк України» та протягом 3 днів надати про це письмову заяву в оригіналі або по факсу до установи банку, де відкрито рахунок. Користувач відповідає за всі суми по операціях з платіжною карткою, якщо передав платіжну картку сторонній особі, або не повідомив банк про те, що її загублено.

Пунктом 7 розділу Х Положення, затвердженого постановою Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», передбачено, що контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків.

У матеріалах справи наявна копія розписки ОСОБА_5-І.М. про отримання платіжної картки та ПІН-конверту від 29.10.2014 року /а.с.52/.

Як вбачається з Інформації транзакцій по рахунку ОСОБА_5-І.М. /а.с.11,12/, 14.08.2017 року з рахунку позивача відбулося списання грошових коштів на суму 1338,20,00 гривень шляхом переказу коштів з платіжної картки №516749******1588 з використанням Інтернет ресурсу Банку WEB BANKING на платіжну картку №048928, яка належить ПАТ ОСОБА_6 Дніпро. В той же час, 14.08.2017 року відбулося списання грошових на суму 277,70 гривень з платіжної картки №510477******7554 з використанням Інтернет ресурсу Банку WEB BANKING на платіжну картку №048928, яка належить ПАТ ОСОБА_6 Дніпро.

14.08.2017 року позивачем було повідомлено ОСОБА_6 про незаконне списання з його рахунку вказаних коштів.

ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» позивачу було відмовлено у поверненні списаних 14.08.2017 року коштів з його рахунку та повідомлено останнього про можливість отримання третіми особами інформації/даних про картковий рахунок позивача та незаконне використання такої інформації, що призвело до списання грошових коштів /а.с.9-10/.

14.08.2017 року ОСОБА_5-І.М. звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій, за фактом чого було відкрито кримінальне провадження №0002684. За ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Постановою слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області від 19.11.2017 року кримінальне провадження закрито, у звязку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України /а.с.5-6/.

Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами між клієнтом та банком. Банк зобовязаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнта банку.

Згідно з ч.6 розділом VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою НБУ №705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобовязаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно до ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.8 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою НБУ №705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому від був перед виконанням цієї операції, чого відповідачем виконано не було.

Відповідно до п.37.2 ст.37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунку неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобовязаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Під час розгляду справи встановлено, що вказані банківські операції по списанню коштів були виконані з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної карти та із введенням пароля, який був відомий лише позивачу.

Із дослідженого судом звукозапису вбачається, що позивач зателефонував на гарячу лінію Ощадбанку та повідомив, що з його «пенсійної» картки відбулось зняття коштів. На запитання працівника банку позивач відповів, що номер картки та коди з SMS-повідомлень він продиктував стороннім особам самостійно, а потім усвідомив, що йому дзвонили шахраї.

Суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено дотримання ним умов договору та нерозголошення даних про картковий рахунок стороннім особам. Суд враховує той факт, що позивач виявив викрадення коштів 14.08.2017 року, про що зразу ж повідомив банк, при цьому, звертає увагу на те, що самим позивачем було порушено умови договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, оскільки останній надав доступ до використання свого ПІН-коду платіжної картки невідомим особам, які скористались отриманою від позивача у такий спосіб інформацією, знявши з рахунку позивача доступні грошові кошти.

За наведених обставин, суд не погоджується з твердженнями позивача та вважає недоведеним посилання останнього на те, що відбулось незаконне списання коштів з рахунку позивача банком. Відтак обставини доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. При цьому, суд критично оцінює постанову про закриття кримінального провадження від 19.11.2017 року, оскільки з такої не вбачається, що орган досудового розслідування вжив вичерпних заходів для встановлення осіб, які привласнили кошти позивача. Крім цього, викликає сумнів висновок слідчого про наявність цивільно-правових відносин, адже з досліджених судом обставин видно, що в даному випадку є всі ознаки кримінально караного діяння.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що позов є необґрунтованим, позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення складено 20 березня 2019 року.