Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Нестер К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на майно по праву спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на майно по праву спадкування за заповітом.

Позивач в позові посилається на те, що01 січня 2009 року померла ОСОБА_3. Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 6,420 га (пай № 6-16), яка розташована на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ІІІ-ДП № 028518, виданого 29 травня 2002 року.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт від 03 червня 2004 року, в якому вказала позивача та його брата ОСОБА_2 як спадкоємців в рівних частках державного акту серії ІІІ-ДП № 028518, виданого 29 травня 2002 року.

Позивач звернувся до нотаріальної контори, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки заповіт містить протиріччя, у ньому вказано, що обєктом спадкування є державний акт, хоча обєктом спадкування є земельна ділянка, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі цього державного акту. Крім того, у позивача із братом виникли протиріччя у спадкуванні земельної ділянки, оскільки позивач бажає набути право власності на всю земельну ділянку.

Позивач вважає, що має право спадкувати земельну ділянку, яка належала ОСОБА_3, оскільки відповідно до ст. 1235 ЦК України є її єдиним спадкоємцем за заповітом, оскільки інший спадкоємець за заповітом не бажає приймати у спадщину земельну ділянку. Крім того, позивач постійно проживав разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину. Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом.

Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на земельну ділянку. Яка належала померлій ОСОБА_3 за позивачем.

Представник відповідача Жданівської сільської ради в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій прохає розглянути справу без їхньої участі.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

В заповіті від 03 червня 2004 року, посвідченому приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу, ОСОБА_3 вказала позивача та ОСОБА_2, як спадкоємців державного акту на право приватної власності на землю державного акту серії ІІІ-ДП № 028518, виданого 29 травня 2002 року (а. с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

ОСОБА_3 померла 01 січня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-КИ № 784333, актовий запис № 02 (а. с. 7).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Земельна ділянка площею 6,420 га (пай № 6-16), яка розташована на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ІІІ-ДП № 028518, виданого 29 травня 2002 року, належала ОСОБА_3 (а. с. 6).

У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем по заповіту, який залишила померла ОСОБА_3, прийняв спадщину, у звязку із чим має право на спадкування. Виходячи з наведеного суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1233-1235 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, по праву спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлої 01 січня 2009 року, право власності на:

-земельну ділянку площею 6,420 га (пай № 6-16), яка розташована на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 028518, виданого 29 травня 2002 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук