Справа №303/8282/18
2/303/496/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Мукачево заяву відповідача ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

До початку судового засідання відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову в якій просить суд накласти арешт на обладнання та станки, що знаходяться у будівлі млин заводу за адресою: с.Страбичево, вул.Центральна, 62, Мукачівського району, шляхом заборони його відчуження. Заява мотивована тим, що відповідачем подано до суду зустрічну позовну заяву в якій одна з вимог є поділ спільного сумісного майна подружжя, зокрема поділ обладнання та станків черепиці, що знаходяться за вищезазначеною адресою. Відповідач вважає, що у звязку із тим, що право власності оформлено на позивача ОСОБА_3, а тому останній може безперешкодно розпоряджатись ним і цим самим існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення зустрічного позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Заява про забезпечення позову розглядається судом відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, тобто без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановлення обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 151 ЦПК України передбачені вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в п. 3, 4, 7 ч. 1, в якій повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів відповідача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог відповідача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або може звернутись.

Також суд звертає увагу на той факт, що із заяви про забезпечення позову вбачається, що відповідач зазначив два заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на обладнання і станки, а також заборонити його відчуження. Крім цього, дане рухоме майно є предметом спору у поданій відповідачем зустрічній позовній заяві, однак питання щодо обєднання його із первісним позовом чи у відмові такого, судом не вирішувалося, оскільки судове засідання, яке було призначено 21.03.2019 року відклалося у звязку із клопотанням представника позивача ОСОБА_4

Заявляючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову, відповідач ОСОБА_2 припускає, що особа, якій на праві приватної власності належить рухоме майно, тобто позивачу, під час розгляду справи в суді, може продати його, в результаті чого буде неможливим виконання рішення суду про повернення майна.

Натомість, жодних доказів вчинення позивачем дій чи прояву намірів щодо вчинення дій, спрямованих на утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі, подані відповідачем матеріали не містять. Заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову, враховуючи імовірність утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. Твердження відповідача про можливе відчуження рухомого майна відповідачем ґрунтується лише на його припущенннях та власних міркуваннях.

Таким чином, оскільки відповідачем не доведено належними доказами те, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі за його позовом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову у зв'язку з її необґрунтованістю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про накладення арешту на обладнання та станки, що знаходяться у будівлі млин заводу за адресою: с.Страбичево, вул.Центральна, 62, Мукачівського району, шляхом заборони його відчудження відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір