07.10.2019 Справа № 363/3517/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

законного представника ОСОБА_2 ,

позивачів ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , Страхової компанії ПрАТ СК «ЮНІВЕС» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, -

встановив:

Позивачі у вересні 2017 року звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 06 червня 2017 року о 12-45 год. ОСОБА_4 в с. Демидів по вул. 1-го Травня, керуючи автомобілем «Ford Tranzit» державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, пасажири автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_7 , 2007 року народження, які знаходилися в автомобілі під час зіткнення зазнали тілесних ушкоджень. Вина водія ОСОБА_4 у скоєнні ДТП підтверджена постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19.06.2017 року. Позивач зазначає, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 01/08 від 11.08.2017 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_2 становить 83 534,66 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 під час керування автомобілем «Ford Tranzit» державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на скоєння ДТП було застраховано в ПрАТ СК «Юнівес». На відшкодування частини заподіяних відповідачем ОСОБА_4 збитків страхова компанія перерахувала позивачу ОСОБА_6 суму коштів в розмірі 41 418,39 грн. Крім того, позивач здійснив витрати на експертні послуги 3 100 грн., послуги евакуатора 450 грн., та на юридичні послуги в розмірі 4 000 грн.

Позивач ОСОБА_6 зазначив, що йому завдано моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, йому довелося шукати гроші на його ремонт, через небажання відповідача ОСОБА_4 у добровільному порядку відшкодувати збитки. Також довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності, довелося відкласти відпустку на море з сім`єю, що спричинило проблеми з роботою та зменшення заробітної плати.

Позивач ОСОБА_3 зазначає, що їй також завдано моральної шкоди, вона вимушена була звертатися за медичною допомогою, після чого тривалий час знаходилась в стані сильного душевного хвилювання, що негативно вплинуло на її стан здоров`я та порушило звичайний спосіб життя.

Позивач ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 зазначає, що його неповнолітній доньці завдано моральної шкоди внаслідок ДТП, що сталася 06.06.2017року. Неповнолітня донька вимушена була проходити реабілітацію в санаторії.

10.07.2018 року позивачі подали до суду заяву про уточнення позовних вимог, посилаючись на те, що після проведення ремонтних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля згідно акту виконаних робіт від 08.02.2018 року сума витрачених позивачем ОСОБА_6 коштів становить 91 300 грн., невідшкодованою залишилася різниця між розміром матеріального збитку та сумою страхового відшкодування, що становить 49 881,61 грн. (91300-41418,39). Звертає увагу, що згідно страхового полісу гранична сума виплати за зобов`язаннями ПрАТ СК «Юнівес» становить 100 000 грн., а тому зі страховою компанії має бути стягнена на користь позивача ОСОБА_6 сума коштів 50 118,39 грн.(100 000-49881,61).

Позивач ОСОБА_3 уточнила в заяві, що вона витратила на лікування 2 535,59 грн., що підтверджується квитанціями на придбання ліків та їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 50 000 грн.

Позивач ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 уточнив, що на лікування його доньки було витрачено 18 470, 39 грн. та завдано моральної шкоди, яку оцінює в 50 000 грн.

З урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог позивачі просять стягнути з ПрАТ СК «Юнівес» на користь ОСОБА_6 страхове відшкодування у розмірі 50 118,39 грн., стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 7550 грн., моральну шкоду в сумі 50 000 грн., стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 2 535,59 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000грн., стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 18 470,39 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

09.02.2018 року до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_4 на позовну заяву, мотивуючи тим, що пасажири автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок скоєння ДТП зазнали тілесних пошкоджень, оскільки на місце події швидка не викликалася, в протоколі про адміністративне правопорушення від 06.06.2017 року не вказано про наявність потерпілих, в заяві ОСОБА_2 до Страхової компанії про відшкодування збитків вказав, що потерпілих під час ДТП немає. Крім того, зазначає, що цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортних засобів ним застрахована в ПрАТ СК «Юнівес», ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 100 000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю на одного потерпілого 20 0000 грн. Страхова компанія виплатила страхове відшкодування завданої шкоди, а тому вимоги щодо стягнення в нього страхового відшкодування є безпідставними. Також зазначив, що позивачами не доведено належними доказами витрати на лікування позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та не доведено, що позивачам завдано моральної шкоди.

22.08.2018 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на заяву про уточнення позовних вимог, в якому зазначає про безпідставність позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 7 550 грн., посилаючись на те, що позивачами не надано суду належні та допустимі докази на підтвердження яких заявлені позовні вимоги. Тому, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. (т. 1 а.с. 107-114, 214-217).

14.06.2018 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ПрАТ СК «Юнівес» - М. Богуш на позовну заяву, посилаючись на те, що на підставі заяви ОСОБА_2 , а також наданих ним документів ПрАТ СК «Юнівес» було здійснено виплату страхового відшкодування, розмір якого був здійснено відповідно до вимог чинного законодавства в сумі 41 418,49 грн., було здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування на підставі звіту від 06.07.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля, відповідно до якого розмір відновлювального ремонту становить 42 418,49 грн. Крім того, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлено франшизу у розмірі 1 000 грн. Жодних інших заяв до страхової компанії від позивачів не надходило. Тому, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. (т. 1 а.с. 171).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.08.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Просили суд задовольнити позов у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов та уточнену позовну заяву та просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ПрАТ СК «Юнівес» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, причини неявки суду не відомі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 06.06.2017 року вона і її батько їхали на мікроавтобусі в сторону с. Нові Петрівці, перед ними їхало авто, заторів на дорозі не було. Авто, яке їхало перед ними різко загальмувало, внаслідок чого сталось зіткнення, їхнє авто зіткнулось із автомобілем, який їхав попереду. ЇЇ батько ОСОБА_4 одразу вийшов із їхнього автомобіля і пішов до водія іншої машини, вони про щось спілкувались, про що саме вона не чула. Також з цього автомобіля вийшли жінка та дівчинка, вони всі були в шоці, але видимих ознак травмування або пошкоджень у них не було. Потім приїздив чолові на Таврії, хто це був мені їй не відомо. Поліція лише запитала чи викликати швидку, а про якісь пошкодження або травми потерпілих мова не йшла. Дівчинка яка була в іншому автомобілі сиділа на задньому пасажирському сидінні автомобіля. Після зіткнення вони всі вийшли і були в шоці, але вона спілкувалась із жінкою та дівчинкою, вони були у нормальному стані та могли адекватно спілкуватись з нею.

Положенням ст. 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

06.06.2017 року о 12-45 год. ОСОБА_4 в с. Демидів по вул. 1-го Травня, керуючи автомобілем «Ford Tranzit» державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожнього обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Під час скоєння ДТП в автомобілі «Hyndai» перебували пасажири ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_7 , 2007 року народження. Власником автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 71).

Винним в порушенні Правил дорожнього руху, що призвело ДТП, а саме до зіткнення автомобілів, постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19.06.2017 року визнано ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 76).

Внаслідок ДТП автомобіль позивача ОСОБА_6 отримав механічні ушкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ СК «Юнівес», що підтверджується Полісом АК НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 120.) Згідно Полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн. Розмір франшизи становить 1 000 грн.

07.06.2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ СК «Юнівес» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав усі необхідні документи. Страховою компанією на підставі висновків звіту № 175 від 06.07.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_2 було здійснено розрахунок страхового відшкодування до нього, вартість матеріального збитку автомобіля становить 42 418,49 грн. На підставі вищевказаних документів СК «Юнівес» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 41 418,49 грн., що підтверджується платіжним дорученням. (т. 1 а.с. 61).

Позивач ОСОБА_2 26.07.2017 року звернувся до судового експерта Новоселецького В.А. щодо проведення експертного авто товарознавчого дослідження. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 01/08 від 11.08.2017 року щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_2 вартість матеріального збитку становить 83 534,66 грн. (а.с. 6-52). За виготовлення звіту позивачем сплачено 3 100 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 1 статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 закону № 1961-IV). Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (ст.ст. 9, 22, 31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із ст.ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування позову, ОСОБА_6 зазначає про те, що, відповідно до акту виконаних робіт від 08.02.2018 року, ним фактично було витрачено на відновлювальний ремонт автомобіля суму в розмірі 91 300 грн., а також зазначену суму в установленому порядку сплачено виконавцю.

Суд вважає, що стороною позивача ОСОБА_6 не надано суду будь-яких доказів на підтвердження оцінки транспортного засобу, вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля, якому було завдано механічних пошкоджень на вказану суму 91 300 грн. та, що така сума була сплачена в установленому порядку виконавцю.

Отже, що сам по собі акт виконаних робіт без надання оцінки (висновку) завданої матеріальної шкоди, складений у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України 24.11.2003 р. № 142/5/2092, - із зазначенням вартості відновлювального ремонту, на думку суду, не доводять пред`явлену до стягнення суму.

За таких обставин суд вважає, що позивач не довів розмір відшкодування заподіяної йому шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, а відтак - не довів і неправильність визначення розміру страхового відшкодування страховою компанією.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача ПрАТ СК «Юніверс» страхового відшкодування, а також витрат на проведення експертного дослідження, які є похідними вимогами, слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_4 витрат за послуги евакуатора в сумі 450 грн. суд, вважає вони не знайшли свого підтвердження доказами, а тому відповідна вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На обґрунтування витрат на послуги евакуатора позивачем додано замовлення-наряд № 124 від 14.08.2017 року. Суд зазначає, що згідно з цим замовленням указані послуги були надані більше ніж через два місяці після скоєння ДТП, позивачем не наведено будь-яке обґрунтування на підтвердження того, що витрати на послуги евакуатора були понесені саме через ДТП, та того, між ДТП та необхідністю залучення евакуатора 14.08.2017 року є причинно-наслідковий зв`язок.

Вимоги позивача ОСОБА_6 про стягнення 4 000 грн. у відшкодування витрат на надання юридичних послуг також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В матеріалах справи наявний договір про надання юридичних послуг від 22.11.2017 року, укладеного між позивачами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та адвокатом Ковальчуком Д.І.

Витрати на професійну правничу допомогу врегульовано статтею 137 ЦПК України, відповідно до положень якої, зокрема, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1); за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2); для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, жодного доказу, який би свідчив, що сума у розмірі 4 000 грн., понесені позивачем ОСОБА_6 (відповідно до вищезазначеного договору на надання юридичних послуг), останнім були оплачені (квитанція, платіжні доручення), суду надано не було, не було їх встановлено і під час розгляду справи.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_6 в сумі 50 000 грн. суд враховує наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої, внаслідок порушення її прав.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що закріплені в п.п. 3, 9 постанови від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні цих вимог слід відмовити.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди на проведення лікування, суд зазначає наступне.

Позивачі належним чином не обґрунтували свої позовні вимоги у рамках положень статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а вимоги компенсувати такі витрати суперечать статті 36 даного Закону.

ДТП сталася 06.06.2017 року, а чеки, на які посилається позивач ОСОБА_3 , датуються в основному лютий травень 2018 року. Позивач мала всі можливості узгодити витрати із страховиком, однак не виконала вимоги, встановлені законом.

Позивач ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 подав до суду на обґрунтування витрат на лікування своєї доньки рахунок від 24.06.2017 року на замовлення апартаментів на проживання в кількості трьох осіб в санаторії в с. Поляна Свалявського району Закарпатської області, з посиланням на те, що доньці необхідно проходити реабілітацію в санаторії. Однак, суд не бере до уваги вказані докази, оскільки вони є необґрунтованими і безпідставними, виходячи з того, доказів того, що саме лікування в санаторії необхідне для реабілітації ОСОБА_7 . Зазначені витрати позивача не були попередньо узгоджені зі страховиком, як це передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а надані документи не підтверджені доказами з закладів охорони здоров`я щодо обґрунтованості таких витрат.

У ході розгляду справи суду не надано доказів того, що позивачі скористалися своїм правом на відшкодування зазначених вище витрат шляхом звернення до страховика та їм було відмовлено в їх відшкодуванні, що дає підстави для звернення з такою вимогою до відповідача.

Оскільки позивачами у судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами свої вимоги, щодо стягнення коштів на лікування в сумі 2 535,59 грн. та 18470,39грн., тому суд в цій частині вважає необхідним відмовити.

Щодо вимог позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення із відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди, суд зазначає.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суд враховує, що на момент ДТП позивачі перебували в автомобілі, що само по собі є стресовою ситуацією. Крім того, позивачі хоч і після ДТП не викликали швидку для отримання медичної допомоги, але на наступний день звернулися до лікарні за медичною допомогою у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість страждань позивачів, що вплинуло на її стан, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, та вважає за необхідне визначити розмір компенсації моральної шкоди у сумі 10 000 гривень кожній.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1188, 1193, 1194 ЦК України, ст.ст. 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 000грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду у розмірі 10 000грн.

В іншій частині в позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ).

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ).

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (і.к. 32638319, 03150, м. Київ, вул. В.Васильківська, 72).

Суддя О.Д. Рудюк