КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Ящук Т.І.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника відповідача

НМУ ім. О.О. Богомольця БіликО.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Національного медичного університету ім. О.О. Богомольцяна ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, Міністерства охорони здоров'я України, ОСОБА_7 про визнання незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до НМУ ім. О.О. Богомольця, МОЗ України, ОСОБА_7, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити на роботі, стягнути заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду (а.с. 5-39).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2018 відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою, представник Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця- ФрідманО.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині недотримання правил підсудності.Зокрема вказує, що спір у даній справі стосується правомірності прийняття відповідачем НМУ ім. О.О. Богомольця наказів про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, пов'язаної зі звільненням позивача з роботи. Отже, зміст спірних правовідносин свідчить про те, що даний спір стосується поновлення трудових прав позивача.

Однак, пред'являючи позов до Печерського районного суду м. Києва, позивач вказує, що зазначені позовні вимоги є похідними від основної позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про призначення в.о. ректора НМУ ім. Богольця ОСОБА_7 Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви, жодної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу МОЗ України про призначення в.о. ректора НМУ ім. Богольця ОСОБА_7в позовній заяві не міститься.

Враховуючи, що жодної основної позовної вимоги до МОЗ України про визнання незаконним та скасування наказу МОЗ України про призначення в.о. ректора НМУ ім. Богольця ОСОБА_7в позовній заяві не міститься, то відповідно дост. 44 ЦПК України подання цього позову до Печерського районного суду м. Києва представник відповідача вважає зловживанням процесуальними правами з метою штучної зміни підсудності цієї справи. Зміст позовної заяви свідчить про те, що основною її вимогою є визнання протиправним та скасування наказу відповідача про звільнення позивача з роботи та поновлення на роботі. Решта вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від основної вимоги. При цьому об'єднання в позовній заяві вимоги про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди, на думку представника скаржника, також свідчить про зловживання процесуальними правами, оскільки МОЗ України жодного рішення стосовно позивача не приймав, позивач у трудових правовідносинах з МОЗ України не перебував, а тому МОЗ України не міг порушити жодних трудових прав позивача.Тому вказував, що враховуючи зміст позовних вимог та характер спірних правовідносин, даний спір має вирішуватися Шевченківським районним судом м. Києва (за місцем знаходження відповідачів) або Голосіївським районним судом м. Києва (за адресою місця проживання позивача).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.12.2018 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 116-117).

11.01.2019 апелянтом усунуто недоліки апеляційної скарги (а.с. 121-124).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.01.2019 відкрито провадження у справі та надано строк для подання відзиву (а.с. 125-126).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.01.2019 призначено справу до розгляду на 20.02.2019 (а.с. 128-129).

04.02.2019 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання НМУ ім. О.О. Богомольця про відмову від апеляційної скарги (а.с. 143).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.02.2019 задоволено заяву судді Немировської О.В. про самовідвід (а.с. 159, 160-161).

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів визначено склад колегії: головуючий суддя - Оніщук М.В., судді Українець Л.Д., Ящук Т.І. (а.с.168).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.02.2019 вирішення питання про відвід суддів Оніщука М.І. та Українець Л.Д. передано для автоматичного розподілу з метою визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, для його розгляду (а.с. 171-172, 173-175).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.02.2019 відмовлено в задоволенні заяви представника НМУ ім. О.О. Богомольця про відвід суддів Оніщука М.І. та Українець Л.Д. (а.с. 177-181).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28.02.2019 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 19.03.2019 (а.с. 183-184).

Повноважний представник відповідача НМУ ім. О.О. Богомольця в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Щодо поданої заяви про відмову від апеляційної скарги, зазначив, що вона подана неповноважною особою, НМУ ім. О.О. Богомольця її не підтримує і наполягає на розгляді поданої апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились в судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відкриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що позовна заява підсудна Печерському районному суду м. Києва.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, Міністерства охорони здоров'я України, ОСОБА_7 про визнання незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Тобто, даний спір між сторонами виник з трудових правовідносин та до Міністерства охорони здоров'я України позивачем пред'явлено позовну вимогу про солідарне з іншими відповідачами відшкодування моральної шкоди.

У позовній заявіОСОБА_5 зазначивсвоє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, що територіально відноситься доДеснянськогорайону м. Києва.

Відповідно дост. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, ч. 1 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дане положення встановлює правила підсудності на вибір позивача - альтернативної підсудності. Сутність цієї підсудності полягає у тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, а навпаки, поряд з цією, встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обирати один із двох чи декількох судів.

Згідно з ч. 15 ст. 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, місцезнаходженням відповідача Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця є м. Київ, бульвар, Шевченка, 13, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва, місцезнаходженням відповідача - Міністерства охорони здоров'я України є м. Київ, вул. Грушевського, 7, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Отже, позивач ОСОБА_5, звертаючись з позовною заявою до Печерського районного суду м. Києва за місцезнаходженням відповідача Міністерства охорони здоров'я України, не порушив вимог закону щодо територіальної (юрисдикції) підсудності та судом правильно відкрито провадження у справі.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, позивач на власний розсуд визначає коло відповідачів та обґрунтовує заявлені до кожного із них вимоги. Притягнення до участі у справі в якості відповідача Міністерства охорони здоров'я України та обґрунтованість пред'явлених до нього позовних вимог не є предметом перевірки суду першої інстанції на стадії відкриття провадження.

За таких обставин, судом першої інстанції при відкритті провадження у даній справі не було допущено порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що основною вимогою позивача є визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення, інші позовні вимоги є похідними від цієї вимоги, оскаржуваний наказ був прийнятий відповідачем ОСОБА_7, який на час його прийняття здійснював повноваження керівника Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, зареєстроване місцезнаходження якого знаходиться на території Шевченківськогорайону м. Києва, а тому даний спір повинен розглядатись у Шевченківськомурайонному суді м. Києва у порядку визначеному ч. 1 ст. 27 ЦПК України, не ґрунтуються на нормах процесуального права, якими не визначається підсудність справи в залежності від основних та похідних вимог позивача.

Отже, суд першої інстанції відкрив провадження у справі з дотриманням вимог процесуального закону.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв'язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця- залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року про відкриття провадження у справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 19 березня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

Т.І.Ящук