Єдиний унікальний номер 235/284/19
Провадження №2/235/567/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 березня 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Бородавки К.П.

за участю секретаря судового засідання Григор'євої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №13837 від 05.12.2017, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (далі третя особа), про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - відповідач) боргу в розмірі 22 338,77 гривень та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1 800 грн., всього 24138,77 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначено таке. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинений з численним порушенням законодавства. Так, приватний нотаріус ОСОБА_2 при вчиненні виконавчого напису не витребував оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

В оскаржуваному виконавчому написі приватний нотаріус посилається на те, що відповідач надав для вчинення виконавчого напису розрахунок заборгованості за договором станом на 08.09.2017 грошових коштів у сумі 22338,77 грн., а не засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Крім того, приватний нотаріус ОСОБА_2 вчинив виконавчий напис не на документі, який встановлює заборгованість, а виклав його на окремому аркуші, який не прикріплений до цього документу. Законодавством України передбачено, що виконавчий напис вчиняється на документі, що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він має бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріального документа.

Також, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився в безспірності заборгованості по кредитному договору, а саме, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Кредитний договір №ODXRRX11940101 від 16 листопада 2007 року, укладений між позивачем та відповідачем строком на один рік, це підтверджується розрахунком, наданим відповідачем, в якому зазначено кінцевий термін сплати чергового платежу 16.11.2008, отже, право вимоги у відповідача до позивача про стягнення заборгованості виникло 16.11.2008. Відповідач звернувся до нотаріуса з вчиненням виконавчого напису 05.12.2017, тобто після спливу майже 10 років, що перевищує строк, встановлений законодавством.

Щодо безспірності заборгованості за вказаним кредитним договором, позивач зазначає, що сума є спірною, оскільки не підтверджена жодними документами та до неї включені пеня та штраф, а враховуючи приписи Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 та те, що позивач проживає в м.Покровську, який відноситься до населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, пеня та штраф підлягали списанню.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, заперечень проти заочного розгляду справи не висловив.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.32, 35), в судові засідання 18.02.2019 та 19.03.2019 свого представника не направив, відзив на позов не надав.

Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності (а.с.33).

Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для вирішення справи за наявними у ній даними та доказами з постановленням заочного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

За змістом оскаржуваного виконавчого напису від 05.12.2017 №13837, між позивачем та Банком укладений кредитний договір від 16.11.2007 №ODXRRX11940101, за яким позивач станом на 08.09.2017 має заборгованість в розмірі 22 338,77 грн., яка включає: заборгованість за тілом кредиту - 1899,87 грн., заборгованість за відсотками - 267,87 грн., заборгованість з комісії - 514,56 грн., заборгованість з пені 18 116,53 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 1039 грн., у звязку з наявністю означеної заборгованості позивача перед банком нотаріусом пропонується стягнути на підставі оскаржуваного виконавчого напису на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість, несплачену в строк за кредитним договором №ODXRRX11940101 від 16.11.2007; стягнення здійснюється за період з 16.11.2007 по 08.09.2017; витрати за вчинення виконавчого напису дорівнюють 1800 грн. (а.с.11).

На підставі заяви банку постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 18.04.2018 відкрито виконавче провадження ВП №56203177 з виконання виконавчого напису від 05.12.2017 №13837, зобовязано ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с.10).

Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідного до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст.50 вказаного Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Умови вчинення виконавчих написів визначені в ст.88 Закону України «Про нотаріат». Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічні положення містяться в главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1996 №1172 (далі - Перелік документів №1172).

Для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Приписами пп.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

На підставі наведених законодавчих приписів можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Викладене відповідає позиції Верховного Суду, наведеній в постанові від 25.07.2018 по справі №127/15911/17 (провадження №61-10565св18, http://reyestr.court.gov.ua/Review/75690633).

Як вбачається з документів, наданих Банком нотаріусу для вчинення останнім оскаржуваного виконавчого напису, надання яких відповідачем перед судом не спростовано належними та допустимими доказами, такий напис вчинений на підставі розрахунку заборгованості за вказаним договором, а не на підставі засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, як того вимагає Перелік документів №1172.

Також суд зазначає, що відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи зобовязані скасувати зазначеним у зазначеній статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Позивач зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

За змістом п.18 ч.1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням КМУ від 02.12.2015 №1275-р на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», м.Покровськ (попередня назва Красноармійськ) Донецької області визначено КМУ у вказаному Переліку.

Відтак, на позивача поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та в силу вищенаведених імперативних приписів вказаного Закону банк зобовязаний був не нараховувати та списати позивачу пеню та штрафи, суми за якими увійшли до суми заборгованості, щодо яких нотаріусом вчинений оскаржуваний виконавчий напис.

При цьому суд зауважує, що законодавець забороняє банкам з 14.04.2014 нараховувати громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у відповідних населених пунктах, пеню та штрафи на основну суму заборгованості та така заборона не повязана із поданням громадянином України відповідної заяви.

За таких обставин, суд доходить висновку, що сума заборгованості, щодо якої банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, не мала статусу безспірної на момент вчинення спірного виконавчого напису, а право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, не було таким, що існувало на момент звернення, зокрема, в частині стягнення з позивача пені та штрафів.

Також, суд зазначає, що за змістом оскаржуваного виконавчого напису стягнення здійснюється за період з 16.11.2007 по 08.09.2017, а тобто є підстави вважати, що Банк відносно заборгованості за період з 16.11.2007 по листопад 2014 року звернувся за виконавчим написом з пропуском трирічного строку з дня виникнення права вимоги.

Наведене вказує на вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог, визначених ст.88 Закону України «Про нотаріат», за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису від 05.12.2017 №13837 таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.1).

З приводу стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у виді витрат на правничу допомогу в розмір 5000 грн. суд зазначає таке.

ЦПК України не містить положень щодо обмеження або граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу. Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» є таким, що втратив чинність. Отже, розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу на сьогодні не обмежений, але, враховуючи приписи ст.137 ЦПК України, він має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданим адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або ) значенням справи для сторони.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Позивачем надана копія квитанції в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., проте не надано: - детального опису робіт, виконаних адвокатом, часу, витраченого на виконання цих робіт (надання послуг), зокрема, як зазначено в акті приймання-передачі наданих послуг від 20.07.2018, щодо ознайомлення з документами, надання консультації, збору документів, підготовки позовної заяви; - детального опису витрат, понесених адвокатом для виконання цих робіт (надання послуг); - розрахунку вартості складових наданих відповідних послуг (робіт). Суд також відмічає, що участі в судовому засіданні з розгляду даної справи, як зазначено в акті приймання-передачі наданих послуг, представник позивача не приймала.

При визначенні розміру компенсації за правничу допомогу суд виходить з того, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є справою невеликої складності, враховує обєм виконаних адвокатом робіт (складення позовної заяви, зняття копій документів), співмірність витрат із ціною позову та значенням справи для позивача, та доходить висновку, що з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації за правничу допомогу підлягає стягненню сума в розмірі 2000 грн.

Керуючись статями 13, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання Донецька область, м.Покровськ, вул.Прокофєва, 61) до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження - м.Київ, вул.Грушевського, 1д), третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (місцезнаходження м.Чернігів, пр.Миру, 4), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 05.12.2017 №13837, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 22 338,77 гривень та витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1 800 грн., а всього 24 138,77 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати у виді судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати у виді витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. (дві тисячі грн.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до або через відповідний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.П.Бородавка