Постанова

Іменем України

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 638/16894/15-ц

провадження № 61-3726св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Державне підприємство «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», генеральний директор Державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Величко Володимир Анатолійович,

третя особа - заступник генерального директора Державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ОСОБА_8

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Кругової С. С., Колтунової А. І., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»), генерального директора ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Величка В. А., третя особа - заступник генерального директора ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ОСОБА_8, про скасування наказу про розірвання трудового договору, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 2000 року позивач працював на ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», з 2006 року - начальником нормативно-технічного відділу даного підприємства. За час роботи неодноразово отримував преміювання та заохочення, стягнень не мав, зауважень в роботі також. Є дипломованим (з відзнакою) молодшим спеціалістом за спеціальністю «Виробництво електронно-обчислювальної техніки», дипломованим (з відзнакою) магістром за спеціальністю «Метрологія, стандартизація і сертифікація», кандидатом технічних наук за спеціальністю «Метрологія та метрологічне забезпечення», в 2009 році нагороджений нагрудним знаком Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики «За заслуги», що позитивно характеризує його особисті та професійні якості як особи, не схильної до порушення трудової дисципліни і відданої професії.

Наказом від 22 вересня 2015 року позивача звільнено з роботи. Трудова книжка та оригінал наказу 22 вересня 2015 року видані позивачу не були, про причини звільнення та суть порушень його повідомлено не було, жодних пояснень від позивача не вимагалось, акти про порушення не складались, розрахунок при звільненні був нарахований на банківську катку того ж дня, довідка про середню заробітну плату не видавалась.

З виданої ксерокопії наказу вбачається, що позивач звільнений за порушення трудової дисципліни та у зв'язку з недоліками у роботі. Вважає даний наказ незаконним, оскільки за статтею 147 КЗпП України звільнення є заходом дисциплінарного стягнення, яке може застосовуватись за порушення трудової дисципліни, в той час, як в наказі міститься посилання також на недоліки у роботі, проте така підстава для звільнення не передбачена.

На підставі викладеного ОСОБА_4 з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати наказ ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 22 вересня 2015 року №135-К «Про розірвання трудового договору» незаконним; зобов'язати ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» скасувати наказ від 22 вересня 2015 року № 135-К «Про розірвання трудового договору»; поновити його на роботі у ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на посаді начальника нормативно-технічного відділу ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»; зобов'язати ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» винести наказ про його поновлення на роботі з 22 вересня 2015 року; зобов'язати ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» внести до його трудової книжки відомість про недійсність наказу від 22 вересня 2015 року № 135-К «Про розірвання трудового договору» та поновлення його на роботі з 22 вересня 2015 року; стягнути з ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 22 вересня 2015 року до 27 квітня 2017 року в розмірі 179 173,80 грн, моральну шкоду, пов'язану з незаконним звільненням у розмірі 10 000 грн та витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 4 000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2017 року (в складі судді Хайкіна В. М.) позов задоволено частково.

Визнано наказ ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 22 вересня 2015 року № 135-К «Про розірвання трудового договору» незаконним.

Поновлено ОСОБА_4 на роботі у ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на посаді начальника нормативно-технічного відділу ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 22 вересня 2015 року.

Стягнуто з ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 22 вересня 2015 року до 27 квітня 2017 року в розмірі 179 173,80 грн.

Стягнуто з ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, пов'язану з незаконним звільненням, у розмірі 10 000 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем не наведено достатніх, обґрунтованих підстав для звільнення ОСОБА_4 за статтею 147 КЗпП України, тому наказ від 22 вересня 2015 року «Про розірвання трудового договору» з ОСОБА_4 підлягає скасуванню, як такий, що прийнятий з порушенням вимог трудового законодавства.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 липня 2017 року стягнуто з ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь держави судовий збір у розмірі 1 791,74 грн. Стягнуто з ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640 грн.

Додаткове рішення місцевого суду мотивоване тим, що під час вирішення справи по суті судом першої інстанції не вирішено належним чином питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що в діях позивача наявні ознаки порушення своїх трудових обов'язків, яке давало право відповідачу на застосування такого крайнього виду дисциплінарної відповідальності, як звільнення з роботи, оскільки неналежне виконання ОСОБА_4 своїх обов'язків, передбачених пунктом 3.3 посадової інструкції, потягло за собою збільшення початкової ціни автомобільної платформи на 6 000 грн і вплинуло на репутацію відповідача, так як умови договору узгоджувались майже півтора місяця. Зі слів свідка - директора ПТЦ «Прилад» ОСОБА_7, замовники за цим договором більше до відповідача не звертались.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Верховного Суду, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не з'ясував, в чому конкретно проявилось порушення позивача, що стало приводом до звільнення, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода. Позивач належним чином виконував свої обов'язки більше п'ятнадцяти років, підстави для його звільнення відсутні. Судом безпідставно взято до уваги доповідні записки начальника юридичного відділу Голубєва М. В. від 12 серпня 2015 року та директора ПТЦ «Прилад» ОСОБА_7, які не були зареєстровані в канцелярії, оскільки вона не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження порушення позивачем трудової дисципліни. Крім того, позивача звільнено з роботи з порушенням порядку отримання пояснення від працівника, який вчинив дисциплінарний проступок. У день звільнення не було видано трудової книжки, позивач її отримав лише через декілька місяців після звільнення. Крім того, позивача було звільнено з роботи з 23 вересня 2015 року, проте вже 22 вересня 2015 року у нього забрали комп'ютер, документацію та не допускали до робочого місця. Апеляційний суд не мав права визнавати звільнення позивача законним.

У лютому 2018 року генеральний директор ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Величко В. А., який діє в інтересах підприємства, подав до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що звільнення позивача відбулося у визначений трудовим законодавством спосіб. Апеляційний суд дослідив зібрані у справі докази, які підтверджують факт неналежного виконання позивачем своїх посадових обов'язків, надав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Безпідставними є доводи скаржника щодо реєстрації доповідних записок у канцелярії, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства підприємства реєстрація таких записок у канцелярії не є обов'язковою. Відповідач намагався видати трудову книжку, про що свідчать звернення та відповідні листи, проте позивач сам відмовився її отримувати.

У лютому 2018 року ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» подало до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим. ОСОБА_4 не виконав у визначений строк доручення керівництва підприємства, чим грубо порушив трудову дисципліну, що завдало підприємству збитків. При накладенні на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення підприємством були дотримані норми трудового законодавства. Відразу після виявлення проступку від ОСОБА_4 вимагали письмові пояснення, проте від надання пояснень він відмовився.

27 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що 14 серпня 2000 року ОСОБА_4 прийнятий на роботу до Харківського державного центру стандартизації, метрології та сертифікації.

Відповідно до наказу ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 08 червня 2006 року ОСОБА_4 переведено на посаду начальника нормативно-технічного відділу.

Згідно з пунктом 3.3 посадової інструкції начальника нормативно-технічного відділу ОСОБА_4 зобов'язаний здійснювати контроль за укладанням та виконанням договорів, пов'язаних з упровадженням нової техніки, а також за фінансуванням і правильністю розрахунків економічної ефективності заходів з освоєння нової техніки та технології.

06 серпня 2015 року на підставі службової записки директора ВТЦ «Прилад» ОСОБА_7 згідно резолюції в. о. генерального директора ОСОБА_8 було доручено ОСОБА_4 розробити технічне завдання та оформити договір на придбання комплектуючих терміном до 12 серпня 2015 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтвердили вказані обставини. ОСОБА_8 пояснив, що особисто передав завдання ОСОБА_4

ОСОБА_4 в свою чергу в установлений у дорученні строк його не виконав і згідно наказу від 04 серпня 2015 року пішов у відпустку строком з 17 серпня 2015 року до 16 вересня 2015 року.

Як вбачається зі змісту доповідної записки начальника юридичного відділу Голубєва М. В. від 12 серпня 2015 року на ім'я генерального директора ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» начальник нормативно-технічного відділу ОСОБА_4 постійно затримує візування проектів договорів на закупівлю товарів, робіт і послуг, а також проектів договорів реалізації продукції ПТЦ «Прилад». Такі ситуації негативно впливають на діяльність та ділову репутацію ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

В доповідній записці директора ПТЦ «Прилад» ОСОБА_7 від 22 вересня 2015 року на ім'я генерального директора ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» зазначено, що у ІІІ кварталі 2015 року у ПТЦ «Прилад» склалась тенденція невиконання планових завдань по випуску продукції та реалізації робіт по обслуговуванню вагового обладнання. Дана проблема напряму пов'язана з затримками в оформленні договорів поставок комплектуючих для виробництва та виконання робіт по обслуговуванню ваг…».

Згідно з дорученням від 22 вересня 2015 року начальнику нормативно-технічного відділу ОСОБА_4 доручено дати письмові пояснення щодо фактів, викладених у доповідній записці директора ПТЦ «Прилад» ОСОБА_7 від 22 вересня 2015 року.

З цим дорученням позивач був ознайомлений ОСОБА_9, однак від підпису про ознайомлення з дорученням позивач відмовився, про що був складений відповідний акт від 22 вересня 2015 року про відмову надати пояснення.

Працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (статті 139 КЗпП України).

Відповідно до статті 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до копії наказу ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 22 вересня 2015 року «Про розірвання трудового договору», наданого позивачем, вбачається, що начальника нормативно-технічного відділу ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ОСОБА_4 звільнено з посади начальника відділу на підставі статті 147 КЗпП України за «…грубе порушення трудової дисципліни виявлені суттєві недоліки в роботі відділу НТВ, доповідних записок директора ПТЦ «Прилад», заступника генерального директора з виробничих питань, начальника юридичного відділу, були виявлені суттєві недоліки у роботі начальника нормативно-технічного відділу ОСОБА_4 В…».

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (частина перша статті 149 КЗпП України).

Встановлено, що відповідачем було дотримано порядок накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та зажадані письмові пояснення, але позивач відмовився від їх надання.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов правильного висновку, що в діях позивача наявні ознаки грубого порушення своїх трудових обов'язків, яке давало право відповідачу на застосування такого крайнього виду дисциплінарної відповідальності, як звільнення з роботи, оскільки неналежне виконання ОСОБА_4 своїх обов'язків, передбачених пунктом 3.3 посадової інструкції, потягло за собою збільшення початкової ціни автомобільної платформи на 6 000 грн і вплинуло на репутацію відповідача, так як умови договору узгоджувались майже півтора місяця.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що апеляційний суд не з'ясував, в чому конкретно проявилось порушення позивача, що стало приводом до звільнення, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, оскільки судом апеляційної інстанції враховано норми трудового законодавства та встановлено, що позивач не виконав доручення керівництва, що передбачено інструкцією, внаслідок чого підприємство зазнало збитків, що є підставною для застосуванням норми пункту 2 частини першої статті 147 КЗпП України.

Безпідставними є доводи касаційної скарги, що подані відповідачем доповідні записки начальника юридичного відділу Голубєва М. В. від 12 серпня 2015 року та директора ПТЦ «Прилад» ОСОБА_7не можуть бути належним та допустимим доказом на підтвердження порушення позивачем трудової дисципліни, оскільки вони досліджені судом апеляційної інстанції та їм надана відповідна правова оцінка. При цьому позивачем не спростовано зміст вказаних доповідних записок.

Доводи касаційної скарги, що позивача звільнено з роботи з порушенням порядку отримання пояснення від працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи спростовані встановленими апеляційним судом обставинами. Крім того, при доведеності порушення працівником трудової дисципліни, не відібрання у нього письмових пояснень з приводу дисциплінарного проступку, не може бути підставою для визнання наказу про звільнення з роботи на підставі статті 147 КЗпП України незаконним.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що у день звільнення не було видано трудової книжки, позивач її отримав лише через декілька місяців після звільнення, оскільки листами від 23 вересня 2015 року та від 28 вересня 2015 року відповідач звертався до ОСОБА_4 з повідомленнями, в яких вказував на необхідність з'явитися до відділу кадрів для отримання трудової книжки. На заяву позивач про направлення трудової книжки відповідач листом від 05 листопада 2015 року направив ОСОБА_4 трудову книжку. Крім того, затримка видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові, у разі доведення цих обставин належними та допустимими доказами, є підставою для виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, а не для поновлення на роботі.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В.С. Висоцька

В.В. Пророк