ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3236/19 Справа № 205/3554/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог, уточнивши позовні вимоги, посилалось на те, що 31.07.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 015/08-МК/06, згідно умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 22000,00 грн. зі сплатою 33 % річних до 10.01.2010 року. Також позивачем надано ОСОБА_2 кредит відповідно до кредитного договору № 017/08-МК/06 від 01.09.2008 року в сумі 25000,00 доларів США зі сплатою 19,5 % річних до 15.08.2013 року. Позивачу 10.08.2011 року стало відомо про смерть ОСОБА_2 (дата смерті 11.10.2010 року). 12.08.2011 року позивач направив до Другої ДДНК претензію кредитора до спадкоємців ОСОБА_2 Спадкоємцями ОСОБА_2 є відповідачі, які спадщину прийняли, а вимоги кредитора не виконали. Зокрема, ОСОБА_2 на праві власності належало: -домоволодіння, розташоване по вул. Поліській, буд. 52 в м. Дніпрі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.10.1988 року; -домоволодіння, розташоване по вул. Поліській, буд. 54 в м. Дніпрі на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2003 року; -автомобіль МАЗ 64229 СПГ 1997 р.в., номер НОМЕР_1; -напівпричеп МТМ 933013 СПГ 1997 р.в., номер НОМЕР_2.

Станом на 11.10.2010 року загальний розмір заборгованості становить 33531,01 доларів США та 364795,69 грн. Відповідно до висновку про вартість нерухомого майна від 13.05.2015 року вартість домоволодіння, розташованого по вул. Поліській, буд. 52 в м. Дніпрі становить 399750,00 грн.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість станом на 11.10.2010 року за кредитним договором № 017/08-МК/06 від 01.09.2008 року (загальна сума 33531,01 доларів США та 306720,53 грн.) та за кредитним договором № 015/08-МК/06 від 31.07.2008 року (загальна сума 58075,16 грн.) наступним чином: - Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість станом на 11.10.2010 року за кредитним договором № 017/08-МК/06 від 01.09.2008 року в сумі 16765,51 доларів США та 153360,27 грн. та за кредитним договором № 015/08-МК/06 від 31.07.2008 року в сумі 29037,58 грн.; -Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість станом на 11.10.2010 року за кредитним договором № 017/08-МК/06 від 01.09.2008 року в сумі 16765,51 доларів США та 153360,27 грн. та за кредитним договором № 015/08-МК/06 від 31.07.2008 року в сумі 29037,58 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.07.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», перейменованим у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 015/08-МК/06, згідно умов якого банк надав ОСОБА_2 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 22000,00 грн. зі сплатою 33 % річних на строк до 10.01.2010 року (а.с. 6-8 том 1).

01.09.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 017/08-МК/06, згідно умов якого банк надав ОСОБА_2 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 25000,00 доларів США зі сплатою 19,5 % річних до 15.08.2013 року (а.с. 9-13 том 1).

11.10.2010 року ОСОБА_2 помер (а.с. 126 оберт том 1).

Заборгованість станом на 11.10.2010 року за кредитним договором № 017/08-МК/06 від 01.09.2008 року становить 33531,01 доларів США та 306720,53 грн. та за кредитним договором № 015/08-МК/06 від 31.07.2008 року - 58075,16 грн. (а.с. 10-22).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки проживали разом з ним на час його смерті.

15.08.2011 року банком на адресу відповідачів були направлені вимоги про погашення заборгованості за кредитними договорами № 1.1-13/2804 та № 1.1-13/2805 від 15.08.2011 року, які були ними отримані 18.08.2011 року, що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштових відправлень.

15.08.2011 року банком на адресу Другої дніпропетровської нотаріальної контори направлена претензія до спадкоємців ОСОБА_2 № 1.1-13/2759-1 від 12.08.2011 року, яка була отримана 23.08.2011 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2013 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення шляхом реалізації з прилюдних торгів за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та в межах суми 276 583 грн. 00 коп., майна, яке було отримано в якості спадщини ОСОБА_2, а саме: домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, автомобіль МАЗ 64229 СПГ, 1997 року випуску, колір білий, номер НОМЕР_1, напівпричеп МТМ 933013 СПГ 1997 року випуску, номер НОМЕР_2, інше майно, про яке невідомо позивачу - відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2013 року скасовано. В задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, яке було передане спадкодавцем в натурі - відмовлено (а.с. 132-137 том 1).

Спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності належало:

- домоволодіння, розташоване по вул. Поліській, буд. 52 в м. Дніпрі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.10.1988 року, виданого Другою ДДНК за реєстровим № 1-5258;

- домоволодіння, розташоване по вул. Поліській, буд. 54 в м. Дніпрі на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4 за реєстровим № 2215;

- автомобіль МАЗ 64229 СПГ 1997 р.в., номер НОМЕР_1, VIN-НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6);

- напівпричеп МТМ 933013 СПГ 1997 р.в., номер НОМЕР_2, VIN-НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5) (а.с. 197, 213оберт том 2).

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції правильно виходив з того, що дійсно відповідачі є спадкоємцями померлого ОСОБА_2 та прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, однак свідоцтво про право на спадщину відповідачі не отримували. Проте, якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Однак, разом з тим, позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів щодо вартості успадкованого відповідачами майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2017 року за клопотанням позивача призначено судово-будівельну експертизу для визначення вартості спадкового майна (а.с. 212 том 3).

Проте, 18.05.2018 року матеріали справи повернуто без проведення експертизи у зв'язку з тим, що вартість експертизи позивачем не була оплачена(а.с. 233 том 3).

Доводи апеляційної скарги банку про те, що в матеріалах справи наявна копія висновку про вартість нерухомого майна від 13.05.2015 року, надана як доказ по справі з метою встановлення вартості спадкового майна, а також в матеріалах справи наявний висновок про вартість домоволодіння отриманого у спадок від 08.12.2015 року здійсненого ФОП ОСОБА_5, однак суд не надав оцінки вказаним доказам, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що висновок про вартість нерухомого майна від 13.05.2015 року наданий суду першої інстанції, здійснений головним економістом відділу оцінки та аналізу забезпечення активів банку, тобто не суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно ст. 5 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", суб'єктами оціночної діяльності є, зокрема, суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону;

Згідно ст. 6 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Таким чином, висновок про вартість нерухомого майна від 13.05.2015 року не може бути прийнятий до уваги, оскільки доказів того, що оцінка здійснена суб'єктом оціночної діяльності суду не надано.

Щодо висновку про вартість домоволодіння отриманого у спадок від 08.12.2015 року здійсненого ФОП ОСОБА_5, слід зазначити наступне.

У своєму клопотанні про призначення експертизи, яке надійшло до суду 08.09.2017 року, ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" користуючись своїми правами як сторони у справі, з посиланнями на норми закону, вважав, що для правильного вирішення справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення, необхідно визначити ринкову вартість прийнятого у спадок майна, саме експертом, суб'єктом оціночної діяльності шляхом призначення судово-будівельної експертизи.

Крім того, зазначав, що існує дійсна необхідність в призначенні експертизи для визначенні ринкової вартості майна одержаного відповідачами у спадщину, тим самим ставить під сумнів висновок про вартість домоволодіння отриманого у спадок від 08.12.2015 року здійсненого ФОП ОСОБА_5.(а.с. 201, т.3).

Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги висновку про вартість домоволодіння отриманого у спадок від 08.12.2015 року здійсненого ФОП ОСОБА_5, оскільки позивач самостійно заявив клопотання про призначення судово-будівельної експертизи з цього питання, таким чином, визнавши, що справа не може бути вирішена без визначення ринкової вартості прийнятого у спадок майна, шляхом призначення судово-будівельної експертизи.

Доводи апеляційної скарги банку про те, що позивач не міг вчасно оплатити вартість експертизи, так як рахунок на її оплату було направлено експертом не на належну адресу, а тому суд передчасно розглянув справу, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з протоколу судового засідання в суді першої інстанції від 02.08.2018 року, після відновлення слухання справи без проведення експертизи, у зв'язку з її неоплатою, банком було усно заявлено клопотання про повторне направлення справи на експертизу. Суд оголосив у справі перерву для приведення клопотання позивача у відповідність вимогам ЦПК України до 06.08.2018 року.(а.с.11-12, т. 4).

06.08.2018 року сторони у судове засідання не з'явились та справу було відкладено на 08.10.2018 року, однак до цього часу клопотання банку про повторне направлення справи на експертизу суду так надано і не було.

Отже, звернувшись до суду з клопотанням про проведення судово-будівельної експертизи щодо визначення вартості спадкового майна, позивач не сплатив вартість проведення такої експертизи, у наданий судом строк інших клопотань з цього питання суду не надав, і, таким чином, розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, відповідно до ст. 13 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених неювимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Більш того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів у справі щодо розміру виниклої заборгованості за кредитними договорами.

Як вбачається з уточненого позову у даній справі, кредитна заборгованість станом на 11.10.2010 року за кредитним договором № 017/08-МК/06 від 01.09.2008 року становить 33531,01 доларів США та 306720,53 грн. та за кредитним договором № 015/08-МК/06 від 31.07.2008 року - 58075,16 грн. (а.с. 10-22). Разом з тим, згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року, яке набрало законної сили, станом на ту ж дату заборгованість за кредитним договором №015/08-МК/06 від 31 липня 2008 року складає 12.999 грн. 02 коп. та за кредитним договором №017/08-МК/06 від 01 вересня 2008 року складає 263.584 грн.08 коп.

Таким чином, розмір заборгованості за кредитними договорами різниться, а тому суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір заборгованості.

Крім того, у своєму позові ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" зазначав, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір застави транспортних засобів №017/08/01-МК/06 від 01.09.2008 року, згідно якого в заставу було передано автомобіль МАЗ 64229 СПГ 1997 р.в., номер НОМЕР_1, VIN-НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6); та напівпричеп МТМ 933013 СПГ 1997 р.в., номер НОМЕР_2, VIN-НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5).

Проте, відомостей щодо реалізації чи не реалізації даного майна позивачем суду не надано.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та Кредит" - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко

І.Ю. Ткаченко