Справа № 127/8375/17
Провадження № 22-ц/801/8/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В.М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 рокуСправа № 127/8375/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К. ,Оніщука В.В.

при секретарі Богацькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2018 року, постановлене в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області суддею Бойко В.М., у цивільній справі за позовом Вінницької міської ради до ОСОБА_3, за участю третьої особи - ОСОБА_4 про повернення самовільно зайнятої ділянки, -

в с т а н о в и в :

19 квітня 2017 року Вінницька міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.03.2017 року департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради, на підставі Тимчасового положення про самоврядний контроль за використанням та охороною земель і об'єктів нерухомого майна у м. Вінниці, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 19.09.2011 року №379, Положення про департамент самоврядного контролю міської ради, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 28.10.2016 року №439, було проведено обстеження земельної ділянки територіальної громади міста, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (земельна ділянка кадастровий НОМЕР_1). В ході проведеної перевірки було встановлено, що відповідач зайняла земельну ділянку територіальної громади міста Вінниці, площею 0,005 га, шляхом встановлення металевого паркану без відповідних дозвільних документів, що підтверджується результатами тахеометричної зйомки земельної ділянки від 13.02.2017 року №81, проведеної МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» та кадастровим планом. Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, біля самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,005 га розташована земельна ділянка (кадастровий НОМЕР_1) площею 0,0102 га, що знаходиться у приватній власності відповідача з цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На вказаній земельній ділянці площею 0,0102 га знаходиться 12/25 часток житлового будинку, які на праві приватної спільної часткової власності належать відповідачу.

Позивачем зазначено, що на земельній ділянці територіальної громади міста біля будинку АДРЕСА_1 здійснюється складування будівельного сміття на час проведення ремонту, без відповідних дозвільних документів. 02.03.2017 року, листом №09-00-014-9094 було попереджено відповідача про необхідність вжиття заходів для усунення порушення земельного законодавства. Проте, на даний час, заходи вжиття не були.

Враховуючи, все вищевикладене, позивач просив суд звільнити та привести до придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку площею 0,0005 га згідно кадастрового плану, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 шляхом демонтажу металевого паркану за рахунок відповідача.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2017 року залучено до участі у даній цивільній справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2018 року позов задоволено. Вирішено: зобов'язати ОСОБА_3 звільнити та привести до придатного для використання за цільовим призначенням земельну ділянку площею 0,0005 га згідно кадастрового плану, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу металевого паркану за рахунок ОСОБА_3 Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити Вінницькій міській раді у задоволенні позовних вимог.

Зазначила, що судом порушено норми матеріального та процесуального права і це є підставою для скасування оскаржуваного рішення. Зокрема, суд не врахував, що вона не була повідомлена про розгляд судом справи, внаслідок чого вона була позбавлена можливості заявити клопотання про призначення судової експертизи для доведення відсутності факту самозахвату земельної ділянки; суд не дослідив надані скаржником належні та допустимі докази: правовстановлюючі документи на земельну ділянку кадастровий НОМЕР_1, рішення Староміського районного суду міста Вінниці від 18.11.2011 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області, відповідно до яких, не вбачається будь-якого захвату відповідачем земельної ділянки по АДРЕСА_1

Крім того, скаржник зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, а суд розглянув справу у її відсутність.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційний суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Суд першої інстанції встановив, що 02.03.2017 року департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради, на підставі Тимчасового положення про самоврядний контроль за використанням та охороною земель та об'єктів нерухомого майна у м. Вінниці, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 19.09.2011 року №379, Положення про департамент самоврядного контролю міської ради, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 28.10.2016 року №439, було проведено обстеження земельної ділянки територіальної громади міста, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (біля земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1). В ході проведеної перевірки встановлено, що відповідач зайняла земельну ділянку територіальної громади міста Вінниці площею 0,0005 га шляхом встановлення металевого паркану без відповідних дозвільних документів, що підтверджується результатами тахеометричної зйомки земельної ділянки від 13.02.2017 року №81, проведеної МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» та кадастровим планом (а.с.8-10).

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки біля самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0005 га розташована земельна ділянка (кадастровий НОМЕР_1) площею 0,0102 га, що знаходиться у приватній власності відповідача. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На земельній ділянці площею 0,0102 га (кадастровий НОМЕР_1) знаходиться 12/25 часток житлового будинку, які на праві приватної спільної часткової власності належать відповідачу, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2017 року №80731556 (а.с. 13-17 ).

Судом також встановлено, що 02.03.2017 року позивача листом №09-00-014-9094 було попереджено відповідача про необхідність вжиття заходів для усунення порушення земельного законодавства. (а.с. 11-12).

Постановою адміністративної комісії при ВК ВМР №295 від 24.03.2017р. на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 310 грн., за самовільне зайняття земельної ділянки територіальної громади м. Вінниці 0,0005 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, без відповідних документів, що посвідчують право на володіння та користування нею.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також у взаємозв'язку між собою, виходив з того, що позов обгрунтований , повністю підтверджений матеріалами справи, а тому підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Відповідно до статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно з ст. 83 ЗК України - землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Статтею 212 ЗК України регламентовано, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть юридичну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, як самовільне зайняття земельних ділянок.

Крім того, рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 затверджено Правила благоустрою території міста Вінниці, які, відповідно до підпункту 1.1. пункту 1, є нормативно-правовим актом, яким установлюється порядок благоустрою та утримання об'єктів благоустрою міста Вінниці, визначаються правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні основи благоустрою. Підпунктом 6.13.1. Правил встановлено, що на об'єктах благоустрою забороняється: займати самовільно земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками будинку АДРЕСА_1

Рішенням Замостянського районного суду від 18.11.2011 року встановлено порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою площею 1023 кв. м. ,згідно якого виділено співвласнику 12/25 частки - ОСОБА_3 в користування 414 кв.м. ділянки ,а власнику 13/25 часток - ОСОБА_5

З 24.04.2015 року у власності ОСОБА_3 знаходиться дві земельні ділянки, площами 0,0374 га та 0,0102 га (що складає разом 476 кв.м. - при встановленому рішенням суду порядку - 414 кв.м.) для будівництва і обслуговування житлового будинку, а також житловий будинок, загальною площею 117,5 кв. м. та самочинно збудовані будівлі площею 49,9 кв .м (а.с.14-17).

Відповідно до доказів, що надані позивачем, зокрема, акту обстеження земельної ділянки м. Вінниці №39/9-03-3 від 02.03.2017 року, складеного комісією в складі посадових осіб Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради відповідно до ст.189 ЗК, п.п.1п.б ч.1 ст.33 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні », Тимчасового положення про самоврядний контроль за використанням та охороною земель та об'єктів нерухомого майна у м. Вінниці, Положення про Департамент самоврядного контролю міської ради, було проведено обстеження земельної ділянки міської ради біля будинку АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_3 зайняла земельну ділянку територіальної громади м. Вінниці площею 0,0005 га шляхом встановлення металевого паркану, що підтверджується результатами тахеометричної зйомки, а також здійснюється складування будівельного сміття на час проведення ремонту без відповідних дозвільних документів, чим порушено п.6.4.8 Правил благоустрою м. Вінниці , чим порушено п.6.4.8 Правил благоустрою території м. Вінниці, затверджених рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104.

На адресу ОСОБА_3 02.03.2017 року департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради було надіслано попередження про усунення порушення земельного законодавства, яким запропоновано негайно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку міської ради площею 0,0005 га, розташовану біля будинку відповідачки АДРЕСА_1 шляхом знесення металевого паркану та приведенням земельної ділянки в первинний стан ,а також звільнити ділянку від будівельного сміття.

Надалі, постановою адміністративної комісії при ВК ВМР №295 від 24.03.2017р. на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 310 грн., за самовільне зайняття земельної ділянки територіальної громади м. Вінниці 0,0005 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, без відповідних документів, що посвідчують право на володіння та користування нею (а.с. 83).

В цій постанові ОСОБА_3 було роз'яснено про право її оскарження у виконавчому комітеті Вінницької міської ради або в суді за місцем проживання у 10-денний строк. Однак, відповідач таким правом не скористалась, у зв'язку з чим постанова набрала чинності 04.04.2017 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не була повідомлена про розгляд судом справи, внаслідок чого вона була позбавлена можливості заявити клопотання про призначення судової експертизи для доведення відсутності факту самозахвату земельної ділянки ,спростовуються наступним.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 неодноразово брали участь у судових засіданнях під час розгляду судом справи, а саме: 12.06.2017 року, 06.09.2017 року, 19.10.2017 року та 13.12.2017 року. Відповідно до судової розписки (а.с. 81) про день час та місце розгляду справи 05.02.2018 року о 10.00 год., тобто в день ухвалення рішення, і ОСОБА_3, і її представник ОСОБА_6 були обізнані, що завірили своїми підписами.

Згідно статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не передбачено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватись іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції приймав рішення оцінюючи допустимість, достовірність , достатність і взаємний зв'язок наданих сторонами та наявних у справі доказів.

З'являтись до суду та надавати свої докази, заявляти відповідні клопотання та здійснювати інші процесуальні права є правом , а не обов'язком сторін.

Відповідно до ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки відповідачем в суді першої інстанції не спростовувались та не оспорювались надані позивачем докази, не подавалось клопотання про проведення будь-яких експертиз, тому суд прийняв обгрунтоване рішення , виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, поданими позивачем.

На стадії апеляційного провадження ОСОБА_3 заявила клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19.10.2018 року під головуванням судді Оніщука В.В. клопотання було задоволено.

Відповідно до висновку експерта №455 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, а саме порівняння координат поворотних точок меж земельної ділянки площею 0,0102 га кадастровий номер НОМЕР_2, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3 та земельної ділянки площею 0,102 га, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 з урахуванням п.3.11 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, зроблено висновок, що ОСОБА_3 не використовує земельної ділянки Вінницької міської ради.

Проте, суд не приймає до уваги такий висновок, оскільки він не спростовує оскаржуване рішення, а лише визначає межі користування земельною ділянкою площею 0,0102 га кадастровий номер НОМЕР_2, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3 та земельної ділянки площею 0,102 га, яка перебуває у фактичному її користуванні.

Крім того, відповідно до матеріалів справи відповідач та її представник мали смогу подавати такі клопотання на стадії розгляду справи в суді першої інстанції, однак своїм правом не скористались.

Таким чином, користуючись своїми процесуальними правами з позицій диспозитивності , не заявляючи відповідні клопотання та не з'явившись в судове засідання 05.02.2017 року, відповідачка не скористалась своїми правами по наданню необхідних доказів, в зв'язку інші, недосліджені судом першої інстанції докази, не свідчать про незаконність чи необгрунтованість прийнятого судом рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись 367, 369, 374, 375, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: Копаничук С.Г.