Справа № 279/4929/18
Провадження № 2/161/947/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,-

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" (надалі -ПАТ "Ідея Банк"або заставодержатель) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 22.02.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 (далі позичальник або заставодавець) укладено кредитний договір № 910.13357, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 86933 грн., у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу марки «Daewoo Nexia», 2011 року випуску, колір білий , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак, реєстраційний № НОМЕР_2 . Строк користування кредитними коштами за кредитним договором - до 22.02.2017 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вищевказаного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат, пов`язаних із купівлею автомобіля, що підтверджується видатковими новими/меморіальними ордерами. Додатком №1 до кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п.1 кредитного договору було надано відповідачу ОСОБА_2 в користування зі сплатою відсоткової процентної ставки у розмірі 20,99 % та сплатою всіх інших обов`язкових платежів по договору.

Доказом того що, сторони дійшли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, є те, що позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов`язки за цим договором і погодився з ними, підтвердив свою здатність виконувати умови цього договору, та те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі; позичальник вважає їх справедливими по відношенню до себе.

Станом на дату подання цієї заяви ОСОБА_2 не виконує зобов`язання за кредитним договором у встановлені строки, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником (зарахування по кредитному договору) здійснено 31.05.2016 року. Отже, сума боргу (обгрунтований розрахунок суми) ОСОБА_2 за кредитним договором, станом на 18.09.2018 року, становить в загальній сумі 133440,50грн., з них: прострочений борг 63790,18грн., прострочені проценти 61596,11грн., строкові проценти 1037,64грн. Заборгованість ОСОБА_2 також підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_3 та розрахунком заборгованості станом на 18.09.2018р.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими/меморіальними ордерами. Проте, на момент подачі цього позову, заборгованість відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором залишається не погашеною.

Крім того, у забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу марки «Daewoo Nexia», 2011 року випуску, колі білий , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак, реєстраційний № НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_2 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відтак, на підставі договору застави, укладеного з ОСОБА_2 обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна . Також, за умовами вказаного договору застави, відчуження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Проте всупереч зазначеному, та без письмової згоди позивача, заставодавцем було відчужено предмет застави, власником якого згідно відповіді Головного сервісного центру МВС є ОСОБА_1 із державним номерним знаком НОМЕР_4 .

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо іншого не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави я виникнення пріоритету не визначені цим законом.

Це правило відповідає речовій природі застави як способу забезпечення, що отримало назву «право слідування».

За таких обставин реалізація (продаж) майна, яка проведена ОСОБА_2 , що є предметом застави, та на сьогоднішній момент належить ОСОБА_1 , без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Саме до цього також зводяться правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 03.04.2013р. у справі №6-7 цс13, а також постанові Верховного Суду від 30.05.2018р. у справі № 555/ 661/16-ц.

Зазначає, що на нас реалізації заставленого майна, проведення з ним реєстраційних дій в органах МВС обтяження припинено не було. Також, Договором застави чітко передбачено право заставодержателя звернути стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави шляхом продажу третій особі від мені заставодавця в порядку положень Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» та інші права. В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами нього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_2 прав та інтересів позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання ОСОБА_2 грошових зобов`язань за кредитним договором, та порушенням умов договору застави, у позивача є побоювання щодо неповернення грошових коштів ОСОБА_2 за кредитним договором. Тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, та звернення стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором. Зазначений порядок також відповідає п. 9 Постанови Пленуму "Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.3012 № 5, відповідно до якого, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявления відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявления вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Також, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відповідно до п. 3 ч. 2, ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в рішенні суду зазначаються: заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Вказане узгоджується з наступною правовою позицією Верховного Суду України, викладеною 06 вересня 2017 року у його постанові у справі №6-1136цс17: «незважаючи на те, що в договорі застави передбачені повноваження заставодержателя щодо вилучення у відповідача предмета застави та передачі його в управління банку, однак, щоб державний виконавець при виконанні рішення суду (відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження») вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу, це повинно бути зазначено в рішенні суду».

Також, відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Зазначає, що на момент звернення до суду (початок судового провадження) інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, окрім ПАТ «Ідея Банк», немає.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить , згідно уточненої позовної заяви, стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», з урахуванням уточнених позовних вимог, заборгованість за кредитним договором № 910.13357 у сумі 133440,50 грн., яка складається з: простроченого боргу в сумі 63790,18 грн., прострочених процентів в сумі 61596,11 грн. , строкових процентів в сумі 1037,64 грн., та дебіторської заборгованості в сумі 2669,91 грн., інших штрафних санкцій в сумі 4346,66 грн.; вилучити у ОСОБА_1 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме: автомобіль марки «Daewoo Nexia», 2011 року випуску, колі білий , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак, реєстраційний № НОМЕР_2 та передати публічному акціонерному товариству Ідея Банк» (ідентифікаційний код в , адреса реєстрації: м. Львів, вул. Валова, буд. 11) на період до його реалізації. В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.13357, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 , в сумі 133440,50 грн., яка складається з: простроченого боргу в сумі 63790,18 грн., прострочених процентів в сумі 61596,11 грн. , строкових процентів в сумі 1037,64 грн., та дебіторської заборгованості в сумі 2669,91 грн., інших штрафних санкцій в сумі 4346,66грн.; звернути стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_1 , а саме автомобіль марки «Daewoo Nexia», 2011 року випуску, колі білий , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак, реєстраційний № НОМЕР_2 (надалі - транспортний засіб/предмет застави).

Представником позивача суду було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позов підтримує.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився жодного разу, був повідомлений про час та місце розгляду справи, в тому числі, через оголошення на сайті судової влади . Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що він придбав спірний автомобіль у відповідності до вимог чинного законодавства, і є добросовісним набувачем.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеї позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

З матеріалів справи випливає, що 22.02.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 910.13357, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 86933 грн., у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу марки «Daewoo Nexia», 2011 року випуску, колі білий , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак, реєстраційний № НОМЕР_2 . Згідно вищевказаного кредитного договору передбачено строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 22.02.2017 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вищевказаного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат, пов`язаних із купівлею автомобіля, що підтверджується видатковими новими/меморіальними ордерами. Додатком №1 до кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п.1 кредитного договору було надано відповідачу ОСОБА_2 в користування зі сплатою відсоткової процентної ставки у розмірі 20,99 % та сплатою всіх інших обов`язкових платежів по договору.

Судом встановлено, що банк взяті на себе зобов`язання по кредитному договору виконав в повному об`ємі. Однак, ОСОБА_2 не повертає отримані кредити відповідно до графіків погашення кредитів та відсотків, в зв`язку з чим не виконує зобов`язання належним чином і, згідно наданого представником позивача та перевіреного судом розрахунку ПАТ Ідея Банк, станом на 18.09.2018року заборгованість за кредитним договором № 910.13357 від 22.02.2012р., укладеним між ПАТ «Ідея Банк» і ОСОБА_2 , становить 126423,93грн., з них: прострочений борг 63790,18грн., прострочені проценти 61596,11грн., строкові проценти 1037,64грн.

Саме цей розрахунок перевірений в судовому засіданні і прийнятий як доказ.

Разом з тим, в іншому розрахунку заборгованості, відповідача перед позивачем, зазначена дебіторська заборгованість в сумі 2669,91грн., інші штрафні санкції в сумі 4346,66грн. Оскільки вказані суми суперечать іншому розрахунку та не доведені позивачем належними доказами, тому їх суд до уваги не приймає.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 126423,93 грн. (63790,18+61596,11+1037,64) підлягають до часткового задоволення.

Крім того, у забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу марки «Daewoo Nexia», 2011 року випуску, колі білий , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак, реєстраційний № НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_2 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

На підставі договору застави, укладеного з ОСОБА_2 обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Також, за умовами вказаного договору застави, відчуження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя.

Як встановлено судом, та підтвердив в судовому засіданні відповідач, на підставі договору застави, укладеного з ОСОБА_2 обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна . Також, за умовами вказаного договору застави, відчуження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя.

Всупереч зазначеному, та без письмової згоди позивача, заставодавцем було відчужено предмет застави, власником якого згідно відповіді Головного сервісного центру МВС є відповідач ОСОБА_1 із державним номерним знаком НОМЕР_4 .

Згідно інформації бази даних Єдиного державного реєстру МВС станом на 01.08.2018р. зазначений транспортний засіб рахується зареєстрованим на ім`я ОСОБА_1 . Згідно цієї ж довідки, 10.10.2015р. вказаний автомобіль був зареєстрований, згідно з довідкою-рахунком, на нового власника ОСОБА_3 . 20.10.2015р. спірний автомобіль був знятий з обліку для реалізації, а 22.10.2015р. придбаний в торговельній організації ОСОБА_1 .

У частині першій статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ПК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з §1 Договору застави, укладеного між сторонами, для забезпечення зобов`язань за кредитним договором №910.13357 від 22.02.2012 року, заставодавець передав у заставу заставодержателю наступне майно (далі транспортний засіб або предмет застави транспортний засіб марки «DAEWOO, моделі Nexia», 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак, реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований РВ ДДАІ МВС України 21.02.2012. Цей транспортний засіб належав заставодавцю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 номер НОМЕР_6 , виданого РВ ДДАІ МВС України 21.02.2012р. Предмет застави зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 вартість предмету застави становить 105500грн.

Відповідно до вищевказаного договору застави, у випадку порушення заставодавцем вимог пункту 3.1.6 цього договору заставодержатель має право вимагати від заставодавця, незалежно від настання строку виконання зобов`язань, погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

А в разі невиконання заставодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню, відповідно до положень розділу 4 цього договору на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з § 5 Договору застави транспортного засобу 910/13357, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором та/або цим Договором; виявлення заставодержателем погіршений стану предмету застави, або зменшення його вартості понад нормальний фізичний знос, або фактичної часткової відсутності предмету застави; смерті заставодавця та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів; за рішенням суду або в судовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі. В разі звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку заставодержатель надсилає про це повідомлення заставодавцю. Повідомлення, надіслане рекомендованим чи іншим листом на адресу заставодавця, вказану в договорі, вважається врученим заставодавцю належним чином у день його відправки.

Таким чином, у договорі застави зазначено, що за рахунок майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентами, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв`язку із простроченням виконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором, витратами, пов`язаними зі зверненням стягнення на майно, та іншими витратами, обумовленими виконанням умов цього договору.

Згідно з договором застави заставодержатель набуває права звернення стягнення на майно у випадку порушення заставодавцем умов кредитного договору або умов договору застави.

У договорі застави зазначено, що звернення стягнення на майно здійснюється заставодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким заставодержатель набуває право від свого імені продати майно або прийняти його у власність у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у порядку, визначеному Законом України «Про заставу». Положення цього пункту є застереженням про задоволення вимог заставодержателя і мають силу договору про задоволення вимог.

Тобто як випливає із змісту договору застави, реалізація майна може здійснюватися заставодержателем самостійно шляхом укладення від свого імені договорів купівлі-продажу майна з третіми особами, а в разі звернення стягнення на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріусу - в порядку, визначеному Законом України «Про заставу».

Тобто сторони, підписавши договір застави, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору .

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу заставодержателю права власності на предмет договору застави в позасудовому порядку, так і надання заставодержателю права від свого імені продати предмет застави як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог заставодержателя чи застереження в договорі застави на підставі договору купівлі-продажу.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №2-1513/10, провадження №61-25582св18.

За таких обставин, позов в частині звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки «Daewoo Nexia», 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак, реєстраційний № НОМЕР_2 , до задоволення не підлягає.

Оскільки суд відмовляє позивачу у задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет застави, тому не підлягає до задоволення позовна вимога про вилучення предмета застави.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1762 гривень, та стягнути з ПАТ «Ідея Банк» в дохід держави 1682,39грн. недоплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 81, 259- 263-265, 268 ЦПК України , ст.20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 526, 530, 549, 610, 612, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного Кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () заборгованість за кредитним договором № 910.13357 від 22.02.2012р., укладеним між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» і ОСОБА_2 , в сумі 126423,93 грн.(сто двадцять шість тисяч чотириста двадцять три гривні 93 копійки) та судові витрати в сумі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () в дохід держави 1682,39грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят дві гривні 39 копійок) судового збору.

В задоволенні решти позову до ОСОБА_1 та решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», , в інтересах якого діє ОСОБА_4 Віктор Миколайович ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта