Справа № 404/4282/17
Номер провадження 2/404/543/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Вітохіної Н.А.

учасники справи:

представник позивача- Обрежа В.Л.,

відповідач- не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комунальної власності Міської ради міста Кропивницького про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, яким просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1 / 8 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Юрія Липи (Белінського), буд. 52 та припинити право власності за ОСОБА_3 на 1 / 8 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Юрія Липи (Белінського), буд. 52.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 22 березня 2000 року по теперішній час зареєстрована та проживає в домоволодінні, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Юрія Липи (Бєлінського), буд.52. Відповідно до Договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 22.03.2000 року та Договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 15.04.2005 року є власником 3 / 4 та 1 / 8 частини житлового будинку з надвірними будівлями під номером 52 по вул. Бєлінського (ОСОБА_4) в м. Кропивницькому. Згідно архівної довідки обласного комунального підприємства Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації № 35607 від 21 червня 2017 року власником 1 / 8 частини зазначеного вище будинку є ОСОБА_3 (підстава набуття- свідоцтво про право на спадщину від 09.12.1961 року №5496 , видане Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою). Протягом 17 років добросовісно, відкрито, безперервно володіє спірним майном, як своїм власним, тому вважає, що є підстави для визнання за нею права власності на це майно у порядку, передбаченому ст. 344 ЦК України, оскільки сам факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайства тощо).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які представник позивача усунув (а.с. 15, 17). 31 липня 2017 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 19).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 лютого 2018 року продовжено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, призначено підготовче засідання на 23 березня 2018 року, 14:00 год. (а.с. 48).

За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 23 березня 2018 року, залучено до участі в справі правонаступника відповідача ОСОБА_2 комунальної власності Міської ради міста Кропивницького. Закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Встановлено порядок дослідження доказів: надання вступного слова учасникам справи, з'ясування обставин, на які учасники посилаються як на вимогу свої підстав та заперечень, допит свідків, дослідження письмових доказів, судові дебати. В судове засідання викликано учасників справи та свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6 ( а.с. 59-60).

Відповідач- Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького, його представник в судове засідання не зявився, повідомлявся, правом подачі відзиву на позов не скористався. 05.02.2018 року направив клопотання про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у справі доказів (а.с. 35).

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю, на їх обгрунтування послався на обставини, які викладені у позовній заяві.

Свідок ОСОБА_6, який з 2002 року є сусідом позивача та проживає за адресою: вул. ОСОБА_4 (Белінського), буд. 56 , в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 самостійно доглядає за будинком 52 по вул. Юрія Липи (Белінського) в м. Кропивницькому, перекрила кришу.

Свідок ОСОБА_5, яка є сусідкою позивача та проживає з 1977 року за адресою: вул. ОСОБА_4 (Белінського), буд. 33, пояснила суду, що в 2000 році ОСОБА_1 купила будинок 52 по вул. Юрія Липи (Белінського) в м. Кропивницькому в ОСОБА_7, прізвище якої їй не відомо. ОСОБА_3 взагалі не бачила та не знає. ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком на протязі проживання в даному будинку, доглядають за ним, ремонтують, зробили хвіртку, перекрили кришу, облагороджують територію.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Разом з тим, однією із засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вимог ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно копії довідки №465 від 20 червня 2017 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в будинку по ОСОБА_4 (Белінського), 52, в м. Кропивницькому, з 30.05.2000 року ( а.с. 9).

Як вбачається із архівної довідки ОКП Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації №35607 від 21.06.2017 року, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №141483355 від 17.10.2018 року право власності на житловий будинок 52 по вул. Юрія Липи в м. Кропивницькому зареєстровано за: -ОСОБА_1 3 / 4 ч. (приватна спільна часткова), Договір купівлі-продажу від 22.03.2000 року №610/ приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_8; -ОСОБА_3 1 / 8 ч. (приватна спільна часткова), Свідоцтво про право на спадщину від 09.12.1961 №5495 /Друга кіровоградська державна нотаріальна контора; -ОСОБА_1 1 / 8 ч. (приватна спільна часткова), Договір купівлі-продажу від 15.04.2005 року №1986/ приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_9 Згідно архівних відомостей, наявних в ОКП Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації, адреса м. Кіровоград, вул. Белінського, будинок 52 відповідає адресі Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Юрія Липи, буд. 52 (а.с. 12, 77-84).

Так, згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 22 березня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_10, який діяв за себе та від імені ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) склали цей договір про таке: ОСОБА_1 купила належні ОСОБА_10, ОСОБА_3 3 / 4 частини жилого будинку з надвірними будівлями під номером 52, які розташовані по вулиці Белінського, що у місті Кропивницькому (Кіровограді).

В технічному паспорті на будинок №52 по вул. Юрія Липи (Белінського) в м. Кропивницькому, за підписом начальника БТІ ОСОБА_11, власниками зазначено: ОСОБА_1 3 / 4 ч., ОСОБА_3 1 / 8 ч.., ОСОБА_7 1 / 8 ч. (а.с. 6).

Крім того, 15 квітня 2005 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_9 посвідчено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, за яким продавець- Рускан ОСОБА_12, в особі представника передала майно- 1 / 8 частину житлового будинку з надвірними будівлями №52 по вул. Бєлінського в м. Кропивницькому (Кіровограді) у власність покупця- Дьоміної ОСОБА_13.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 ЦК України.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до роз»яснень, що викладені в п. 25 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому, в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Як слідує із роз»яснень, що викладені в п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом.

Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Зі змісту позовної заяви та пояснень сторони позивача у судовому засіданні зясовано, що право власності на 1 / 8 частину житлового будинку з надвірними будівлями №52 по вул. Юрія Липи (Белінського) в м. Кропивницькому (Кіровограді) зареєстроване за ОСОБА_3 (приватна спільна часткова) на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 09.12.1961 №5495 /Друга кіровоградська державна нотаріальна контора.

Тобто, позивачка знала і не могла не знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на 1 / 8 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Юрія Липи (Белінського), буд. 52.

Отже, в даному випадку відсутня така ознака набувальної давності, як добросовісне володіння, що виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, але не позбавляє позивача можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.

Посилання на той факт, що позивач продовжує постійно проживати у зазначеному домоволодінні, добросовісно, безперервно та відкрито ним користується; доглядає за будинком та утримує його в належному стані, сплачує всі комунальні послуги; проводить поточні та капітальні роботи не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Крім того, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ч.ч.2-4 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Виходячи з норм процесуального права відповідачем є особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав. На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила субєктивні права, свободи чи інтереси позивача. Якщо ж судом встановлено, що відповідач не є зобовязаним за вимогою позивача, такий відповідач визнається неналежним. Установлення цієї умови є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Проте, виключно позивач, наділений правом визначати коло відповідачів, визначати предмет та підстави позову.

Однак, позивач, її представники не звертались до суду з клопотанням про залучення до участі у справі як співвідповідача чи заміну неналежного відповідача ОСОБА_2 комунальної власності Міської ради міста Кропивницького.

Враховуючи, що предметом позову є визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на 1 / 8 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Юрія Липи (Белінського), буд. 52, яке перебуває у власності ОСОБА_3, в зв'язку з чим саме він має бути залучений до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача).

Тим більше, позивач просить припинити право власності ОСОБА_3 на 1 / 8 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Юрія Липи (Белінського), буд. 52. Предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, суд доходить висновку про відмову в позові з тих підстав, що позивач не довела належними і допустимими доказами того, що вона добросовісно з 2000 року по час звернення до суду володіла зазначеним вище домоволодінням, а також з врахуванням того, що позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати за порушене право позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комунальної власності Міської ради міста Кропивницького про визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на 1 / 8 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Юрія Липи (Белінського), буд. 52 та припинення права власності за ОСОБА_3 на 1 / 8 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Юрія Липи (Белінського), буд. 52, судових витрат- - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1, місце проживання: вул. ОСОБА_4 (Белінського), 52, м. Кропиницький, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_2 комунальної власності Міської ради міста Кропивницького, місцезнаходження: вул. Велика Перспективна, 41, м.Кропивницький, .

Повне судове рішення складено 07.03.2019 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда