Справа № 342/616/19
Провадження № 2/342/519/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги позивач мотивував тим, що будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , побудоване його батьками в 80-их роках. Згідно свідоцтва на право власності на жилий будинок від 1990 року вказаний будинок з господарськими будівлями, спорудами належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є його мама ОСОБА_4 . При житті, 5 грудня 2012 року, ОСОБА_4 зробила письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно заповіла позивачу. Заповіт посвідчений секретарем Далешівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 34; не скасований і не відмінений. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Реалізуючи своє право на спадщину за заповітом, позивач звернувся в нотаріальну контору з відповідною заявою, де отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадщини (земельний пай). Однак, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове будинковолодіння, оскільки спадкове господарство зареєстроване як колгоспний двір. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На час припинення колгоспного двору в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: голова господарства ОСОБА_4 , 1933 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач ОСОБА_1 та онука спадкодавця ОСОБА_5 , 1987 р.н. Із заявою про виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. На даний час позивач виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, сплачує комунальні послуги тощо, однак не може належним чином реалізувати своє спадкове право на житло, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

В підготовчому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, де зазначили, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову.

Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності відповідачки.

Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачка визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

З копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 06 червня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 184 від 11 жовтня 1989 р., слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8990 від 21.05.2019, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012 р. свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 72 за ОСОБА_4 , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Городенківської районної Ради 06.06.1990 на підставі рішення цього ж виконкому № 184 від 11.10.1989.

В господарстві по АДРЕСА_3 станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору ОСОБА_4 , 1933 р.н., син ОСОБА_1 , 1962 р.н., онучка ОСОБА_6 , 1987 р.н., що стверджується довідкою № 624, виданою 29.05.2019 виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із одруженням змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », актовий запис за №7 від 21 серпня 2007 р., що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Далешівською сільською радою Городенківського району.

За заповітом, посвідченим 05 грудня 2012 р. секретарем виконавчого комітету Далешівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 34, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і на що вона за законом матиме право заповіла сину ОСОБА_1 . Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 53953343, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 34281566, виданої 14.06.2013 Городенківською районною державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 79 років в м. Городенка Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 22 січня 2013 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 06 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4 за заповітом є її син ОСОБА_1 . Про те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 26 липня 1962 р. виконавчим комітетом Далешівської сільської ради, запис за № 21 від 19 травня 1962 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження.

Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_4 , - судом не встановлено, оскільки чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 4 від 21 січня 2019 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Далешівською сільською радою Городенківського району.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії спадкової справи № 287/2013, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті мами ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 Йому 21 листопада 2014 р. видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 1,1935 га та 0,0361 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в с. Далешове Городенківського району, які зареєстровані в реєстрі за № 1571 та № 1573..

До складу спадщини ОСОБА_4 входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 866/02-31 від 29 травня 2019 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була ОСОБА_4 , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 24.05.2019, встановлено, що житловий будинок збудований в 1962 р., господарські будівлі та споруди в 1962, 1970, 1980, 1989 роках. Їх ринкова вартість станом на 29 травня 2019 становить 95 400 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я».

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері, фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, колишній член колгоспного двору відповідачка не заперечує відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1273, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 196-198, 200, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо Івано-Франківському апеляційному суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Місце проживання відповідачки ОСОБА_10 - АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складене 18.10.2019.

Суддя: Ничик Г. І.