Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа 756/6190/15-ц

провадження № 61-34184св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Камбулова Д. Г., від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Українець Л. Д., від 15 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява ПАТ «Універсал Банк» мотивована тим, що 29 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL4097 (далі - Генеральний договір-1), відповідно до умов якого банк зобов`язався надавати кредитні послуги у валютах вказаних у цьому договорі в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 350 000 доларів США. Позичальник зобов`язався виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за генеральним договором до 01 квітня 2033 року.

29 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № BL4097/К-1 (далі - Індивідуальна угода-1), відповідно до якої банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 350 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в індивідуальній угоді. За використання кредитних коштів за цією індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 11,5 % річних.

19 березня 2010 року, 17 червня 2010 року, 22 липня 2011 року, 19 серпня 2011 року, 27 жовтня 2011 року, 17 серпня 2012 року, 16 квітня 2013 року, 31 жовтня 2013 року, 19 червня 2014 року позивач та ОСОБА_1 уклали додаткові угоди до генерального договору про надання кредитних послуг № BL 4097 від 29 квітня 2008 року, згідно з умовами яких змінювались розміри відсоткових ставок за користування кредитом.

06 червня 2008 року ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 уклали генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 4614 (далі - Генеральний договір-2), відповідно до умов якого банк зобов`язався надавати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 543 800,00 доларів США, в порядку і на умовах, зазначених у цьому договорі. Позичальник зобов`язався виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за генеральним договором до 01 червня 2033 року.

06 червня 2008 року позивач та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № BL 4614/К-1 до генерального договору про надання кредитних послуг № BL 4614 від 06 червня 2008 року (далі - Індивідуальна угода-2), відповідно до якої банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 316 955,00 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній індивідуальній угоді. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування за цією індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 11,5 % річних.

06 червня 2008 року позивач та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № BL 4614/К-1 до генерального договору про надання кредитних послуг № 4614 від 06 червня 2008 року (далі - Індивідуальна угода-3), відповідно до якої банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 150 000 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній індивідуальній угоді. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування за цією індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 14 % річних.

19 березня 2010 року, 17 червня 2010 року, 22 липня 2011 року, 19 серпня 2011 року, 27 жовтня 2011 року, 17 серпня 2012 року, 16 квітня 2013 року, 31 жовтня 2013 року, 19 червня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено додаткові угоди до генерального договору про надання кредитних послуг № BL 4614 від 06 червня 2008 року, індивідуальної угоди-2 та індивідуальної угоди-3, згідно з умовами яких змінювались розміри відсоткових ставок за користування кредитом.

16 квітня 2013 року та 31 жовтня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договори поруки. У зв`язку з укладенням додаткових угод до генерального договору, індивідуальної угоди, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 19 червня 2014 року укладено додаткову угоду до договору порукивід 31 жовтня 2013 року, згідно з якою сторони погодили, що в будь-якому випадку, порукою за цим договором поруки забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань ОСОБА_1 за генеральним договором про надання кредитних послуг від 29 квітня 2008 року № ВL 4097, укладеним між таким боржником та кредитором, зокрема, за всіма додатковими договорами до генерального договору-1, та будь-якими іншими додатковими угодами, які будуть укладені до основного договору, з моменту набрання чинності цією додатковою угодою до договору поруки.

31 жовтня 2013 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки з метою забезпечення виконання зобов`язань за генеральним договором-2. У зв`язку із укладенням додаткових угод до генерального договору № ВL 4097, індивідуальної угоди-2, індивідуальної угоди-3 між позивачем та ОСОБА_2 19 червня 2014 року укладено додаткову угоду до договору поруки від 31 жовтня 213 року, згідно з якою сторони погодили, що в будь-якому випадку, порукою за цим договором поруки забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань ОСОБА_1 за генеральним договором про надання кредитних послуг від 06 червня 2008 року № ВL 4614, укладеним між таким боржником та кредитором, зокрема, за всіма додатковими угодами до генерального договору № ВL 4614, та будь-якими іншими додатковими угодам, які будуть укладені до основного договору, з моменту набрання чинності цією угодою до договору поруки.

Оскільки ОСОБА_1 не виконував зобов`язання, виникла прострочена заборгованість. Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 по індивідуальній угоді -1 складає 405 864,70 доларів США; заборгованості по індивідуальній угоді-2 - 372 184,99 доларів США; по індивідуальній угоді-3 - 165 497,13 доларів США. Посилаючись на вимоги статей 257, 258, 525, 526, 543, 549, 551, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) банк просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за додатковими угодами до генеральних договорів про надання кредитних послуг у розмірі 943 546,82 доларів США, а також судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по додатковій угоді № ВL4097/К-1 до генерального договору про надання кредитних послуг від 29 квітня 2008 року № ВL4097, яка становить 405 864,70 долари США; по додатковій угоді № ВL4614/К-1 до генерального договору про надання кредитних послуг від 06 червня 2008 року № ВL4614, яка становить 372 184,99 доларів США; по додатковій угоді № ВL4659/4614/К-1 до генерального договору про надання кредитних послуг від 06 червня 2008 року № ВL4614, яка становить 165 497,13 доларів США.

Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів підтверджується виписками по особовому рахунку від 29 квітня 2008 року та від 10 червня 2008 року. Відповідачі не виконували зобов`язань за генеральними договорами, у зв`язку чим виникла прострочена заборгованість. Оскільки ОСОБА_1 порушував виконання зобов`язань за кредитними договорами та додатковими угодами до них, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав своє право достроково стягнути з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованість за кредитними договорами солідарно.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позичальник належним чином умови кредитного договору не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню як з позичальника, так і з поручителя солідарно. Доводи про те, що договори поруки ОСОБА_2 не підписувала, внаслідок чого вони є недійсними, не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року виправлено описку, допущену у вступній та резолютивній частині ухвали Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року, а саме: виправлено дату її постановлення з «15 червня 2016 року» на « 15 червня 2017 року».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано справу із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суди не з`ясували всі обставини справи, що мають значення для справи, не надали оцінку доводам щодо не підписання нею договорів поруки. Натомість суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, мотивуючи свою відмову тим, що апелянт не заявилася в судове засідання для надання зразків експертизи, у визначений судом час. При цьому вказувала, що суд апеляційної інстанції був проінформований про її перебування за межами країни на час апеляційного перегляду справи, однак відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи у зв`язку з її неявкою до суду та постановив ухвалу, якою відхилив її апеляційну скаргу, що позбавило її можливості захистити свої інтереси в суді.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року ПАТ «Універсал Банк» подало відзив (заперечення) на касаційну скаргу, в яких вказувало, що оскаржувані судові рішення ухвалено без порушення норм матеріального та процесуального права, просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи

29 квітня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Генеральний договір-1 № ВL4097, відповідно до умов якого, банк зобов`язався надавати кредитні послуги у валютах вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 350 000 доларів США. Позичальник зобов`язався виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за генеральним договором до 01 квітня 2033 року.

29 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено додаткову угоду BL4097/К-1 до генерального договору про надання кредитних послуг від 29 квітня 2008 року №ВL4097 (далі - Індивідуальна угода-1), відповідно до якої банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 350 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній індивідуальній угоді. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування за цією індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 11,5 % річних.

19 березня 2010 року, 17 червня 2010 року, 22 липня 2011 року, 19 серпня 2011 року, 27 жовтня 2011 року, 17 серпня 2012 року, 16 квітня 2013 року, 31 жовтня 2013 року, 19 червня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 укладені додаткові угоди до генерального договору про надання кредитних послуг від 29 квітня 2008 року № BL 4097, згідно з умовами яких змінювались розміри відсоткових ставок за користування кредитом.

06 червня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 4614 (далі - Генеральний договір-2), відповідно до умов Генерального договору-2 банк зобов`язався надавати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 543 800,00 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у цьому договорі. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах генерального договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід`ємною частиною генерального договору. Позичальник зобов`язався виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за генеральним договором до 01 червня 2033 року.

06 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № BL 4614/К-1 до генерального договору про надання кредитних послуг від 06 червня 2008 року № BL 4614 (надалі - Індивідуальна угода-2), відповідно до якої банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 316 955,00 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній індивідуальній угоді. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування за цією індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 11,5 % річних.

06 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № BL 4614/К-1 до генерального договору про надання кредитних послуг від 06 червня 2008 року № 4614 (далі - Індивідуальна угода-3), відповідно до якої банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 150 000 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній індивідуальній угоді. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування за цією індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 14 % річних.

19 березня 2010 року, 17 червня 2010 року, 22 липня 2011 року, 19 серпня 2011 року, 27 жовтня 2011 року, 17 серпня 2012 року, 16 квітня 2013 року, 31 жовтня 2013 року, 19 червня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 укладені додаткові угоди до генерального договору про надання кредитних послуг від 06 червня 2008 року № BL 4614, індивідуальної угоди-2 та індивідуальної угоди-3, згідно з умовами яких змінювались розміри відсоткових ставок за користування кредитом.

16 квітня 2013 року та 31 жовтня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 , укладено договори поруки. У зв`язку з укладенням додаткових угод до генерального договору, індивідуальної угоди, між позивачем та ОСОБА_2 19 червня 2014 року укладено додаткову угоду до договору поруки від 31 жовтня 2013 року, згідно з якою сторони погодили, що в будь-якому випадку, порукою за цим договором поруки забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань ОСОБА_1 за генеральним договором про надання кредитних послуг від 29 квітня 2008 року № BL 4097, укладеним між боржником та кредитором, в тому числі за всіма додатковими угодами до генерального договору-1, та будь-якими іншими додатковими угодами, які будуть укладені до основного договору, з моменту набрання чинності цією додатковою угодою до договору поруки.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за генеральним договором-2 31 жовтня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки. У зв`язку з укладенням додаткових угод до генерального договору №ВL4097, індивідуальної угоди-2, індивідуальної угоди-3 між позивачем та ОСОБА_2 19 червня 2014 року укладено додаткову угоду до договору поруки від 31 жовтня 2013 року, згідно з якою сторони погодили, що в будь-якому випадку, порукою за цим договором поруки забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань ОСОБА_1 за генеральним договором про надання кредитних послуг від 06 червня 2008 року, № ВL 4614 укладеним між таким боржником та кредитором, в числі за всіма додатковими угодами до генерального договору № ВL 4614, та будь-якими іншими додатковими угодами, які будуть укладені до основного договору, з моменту набрання чинності цією додатковою угодою до договору поруки.

Згідно з випискою по особовому рахунку від 29 квітня 2008 року та від 10 червня 2008 року ОСОБА_1 отримано грошові кошти (кредит).

Станом на 31 травня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 по Додатковій угоді № ВL4097/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг від 29 квітня 2008 року № ВL4097 становить 405 864,70 долари США, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 345 617, 66 доларів США, заборгованості по відсотках у розмірі 60 089,75 доларів США, заборгованості по підвищеним відсоткам у розмірі 157,29 доларів США.

Станом на 31 травня 2015 року заборгованість по Додатковій угоді № ВL4614/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг від 06 червня 2008 року № ВL4614 становить 372 184,99 доларів США, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 312 282,32 доларів США, заборгованості по відсотках у розмірі 59 771,32 доларів США, заборгованості по підвищеним відсоткам у розмірі 131,35 доларів США.

Станом на 31 травня 2015 року по Додатковій угоді № ВL4659/4614/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг від 06 червня 2008 року № ВL4614 становить 165 497,13 доларів США, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 145 772,63 доларів США, заборгованості по відсотках у розмірі 19 585,05 доларів США, заборгованості по підвищеним відсоткам у розмірі 139,45 доларів США.

03 грудня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» надіслав відповідачам вимогу про дострокове погашення заборгованості всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів у тридцятиденний строк. Та повідомив, що у разі невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги (том № 2, а. с. 152-167).

13 травня 2015 року банк пред`явив позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Вимогами частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що у зв`язку з порушенням боржником ОСОБА_1 виконання зобов`язань за кредитними договорами (генеральними договорами про надання кредитних послуг, індивідуальними угодами) та додатковими угодами до них, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав своє право достроково стягнути з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованість за кредитними договорами та додатковими угодами до них, шляхом надіслання 03 грудня 2014 року вимоги про дострокове погашення заборгованості всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів. Після чого 13 травня 2015 року, тобто до спливу шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 599 ЦК України, пред`явив позов до поручителя. Тому правильними є висновки судів попередніх інстанцій, що порука по договорам поруки та додатковим до них угодам, які укладено між банком та ОСОБА_2 , не є припиненою. При цьому суди, за відсутності належних та допустимих доказів, обґрунтовано спростували твердження ОСОБА_2 щодо непідписання нею договорів поруки та додатків до них. Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2016 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні її позову про визнання договорів поруки, які є предметом розгляду в даній справі, припиненими, мотивуючи свою відмову тим, що ОСОБА_2 не надала жодного належного та допустимого доказу щодо непідписання нею вказаних договорів.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 , що суд апеляційної інстанції, призначаючи судові засідання та будучи проінформований про її вимушене перебування за межами України, порушив її право на захист, оскільки не відклав судовий розгляд до дати її повернення до України, спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Кривцова Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник