Номер провадження: 22-ц/813/3047/19
Номер справи місцевого суду: 523/7398/18
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Калараш А. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019 року м. Одеса

Справа №528/7398/18

Провадження №22-ц/813/3047/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря судового засідання - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представники позивача-ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Олександрівна

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

відповідач - ОСОБА_7,

представник відповідача - ОСОБА_8,

відповідач - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

відповідач - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Хома Анна Сергіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Середи І.В. 04 червня 2018 року в м. Одеса,

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_7, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Хоми А.С. про скасування відомостей про державну реєстрацію права власності, визнання договору дарування недійсним та визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Разом з позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на стоматологічний кабінет за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 84,1 кв.м., що належить ОСОБА_7 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1, РПВН НОМЕР_2. Заява обгрунтована тим, що на теперішній час існує реальна загроза переоформлення відповідачем ОСОБА_7 права власності на вищевказане нерухоме майно на інших осіб, як до цього було здійснено відповідачем ОСОБА_5 з житловою квартирою, що унеможливить виконання рішення суду у даній справі та може призвести до порушення майнових прав позивача.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2018 року заяву позивача ОСОБА_2 задоволено.

Накладено арешт на стоматологічний кабінет за адресою: АДРЕСА_1,загальною площею 84,1 кв.м, що належить ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 26.04.2018р. серія та номер 552, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1, РПВН НОМЕР_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2018 року у справі №523/7398/18 та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що клопотання позивача про забезпечення позову було розглянуто неповноважним складом суду, окрім того вимоги позивача є безспірними, оскільки спірне майно є приватною власністю ОСОБА_5 і не підлягає поділу.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 мотивовано тим, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки апелянтом не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що законом передбачено забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет позову.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7 Управління державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області, Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Хома А.С. про визнання недійсним договору дарування від 26.04.2018 року квартири АДРЕСА_1 та скасування рішення про державну реєстрацію на об'єкт нерухомого майна стоматологічний кабінет за адресою: АДРЕСА_1 / а.с.2-8/.

Одночасно з позовом ОСОБА_2 подана письмова заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет спору - стоматологічний кабінет за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 84,1 кв.м. / а.с. 12-13/.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 та відкрито провадження по даній справі / а.с. 38/.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2018 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на стоматологічний кабінет по АДРЕСА_1, загальною площею 84,1 кв. м. / а.с. 40/.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.10.2018 року заяву ОСОБА_5 про відвід судді з підстав порушення порядку визначення судді для розгляду справи - задоволено, справу передано до автоматизованої системи документообігу суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України (а.с.155).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено право на повноважний суд, зокрема суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Так, статтею 10 Загальної декларації прав людини 1948 року передбачено право на розгляд справи з додержанням усіх вимог справедливості незалежним і безстороннім судом. Пункт 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року закріплює право на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону. Серед регіональних європейських стандартів гарантування прав і свобод особи особливу роль відіграє Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка в ст. 6 проголошує право на справедливий і публічний розгляд справи.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, у своїй практиці сформував так зване «право на суд», яке включає такий елемент, як «належний суд», тобто суд, який встановлений відповідно до закону і повинен задовольняти ряд вимог, передбачених в п. 1 ст. 6 Конвенції і вироблених прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, а саме бути незалежним та безстороннім. Зміст права на незалежний та безсторонній суд, створений на підставі закону, розкривається в рішеннях «Посохов проти Росії», «П'єрсак проти Бельгії», «Фіндлі проти Сполученого королівства» та ін. Зазначається, що при визначенні того, чи може суд вважатися «незалежним», слід враховувати спосіб призначення членів суду, строк перебування на посаді, існування гарантій від зовнішнього впливу та наявність у суду зовнішніх ознак незалежності.

Європейський суд з прав людини зазначає, що питання відсутності «безстороннього» суду та суду, «встановленого законом», співпадають за обставин цієї справи і тому тут має місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції. У рішенні від 4 березня 2003 р. по справі «Посохов проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що словосполучення «створений на підставі закону» належить не лише до правової підстави самого існування суду, але і до складу суду в кожній справі і, таким чином, держава повинна забезпечити законність складу суду в кожній конкретній справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Враховуючи те, що порядок визначення судді для розгляду цивільної справи було порушено, у зв'язку з чим було задоволено клопотання про відвід судді Середи І.В., тому всі рішення прийняті в даній цивільній справі під головуванням судді Середи І.В. є рішеннями прийнятими неповноважним судом, зокрема ухвала про забезпечення позову від 04.06.2018 року, а тому вона підлягає скасуванню.

За таких підстав, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню , а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,376, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04 червня 2018 року - скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови , зазначений строк обчислюється з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 20.03.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду А.А. Калараш

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе