Провадження № 2/201/3469/2019
УХВАЛА

22 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщев С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Федоріщева С.С. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за вказаним позовом.

22 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відвід судді Федоріщева С.С. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на недовіру судді, оскільки суд не вирішив клопотання позивача про витребування документів у відповідача, яке було заявлено позивачем у п. 4.2 позовної заяви, а відповідно до норми п. 7 ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі від 15 жовтня 2019 року про відкриття провадження у справі мав зазначити результат вирішення цього клопотання. Також зазначає, що суддя у своїй ухвалі прийняв рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження і тому відповідно до норми ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд таку справу розглядає навіть без повідомлення сторін і без їх виклику, але тим не менш одночасно з ухвалою судді позивачу було надіслано судову повістку за підписом секретаря Разумняк К.П., з викликом позивача у судове засідання на 03 грудня 2019 року. Зазначає, що секретар не інакше як самоправно направив цю повістку. В цій повістці секретар цитує норму ч. 1 ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та ряд інших норм ЦПК, а ЦПК не вимагає зазначення цього у судових повістках. А тому, враховуючи факт цитування у судовій повістці ч. 1 ст. 81 ЦПК України та ігнорування суддею клопотання позивача про витребування доказів у відповідача, а також враховуючи те, як розуміє суддя в своєму рішенні від 24 вересня 2019 року у цивільній справі №201/5307/19 процес доведення позивачем обставин, на які він посилається як на підстави свого позову, позивач зазначає, що можна дійти до висновку, що суддя вже приготувався відмовити позивачу у позові за тим приводом, що позивач нібито не довів судді ті обставини, які позивач зазначив як підстави позову.

Порядок вирішення заяви про відвід унормовано ст. 36-41 ЦПК України.

Так, ст. 36 Кодексу передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ст. 40 ЦПК України).

Підстави, на які посилається заявник у своїй заяві про відвід судді не містять в собі будь-яких відомостей щодо можливої упередженості судді під час розгляду справи, не ставлять під сумнів його об`єктивність, а також не вказують на будь-які інші підстави передбачені законом для його відводу. Зазначені позивачем відомості є неправдивими і надуманими, оскільки не містять у собі підстав, які б дали підстави ставити під сумнів неупередженість судді.

Так, дійсно, судом в ухвалі про відкриття провадження від 15 жовтня 2019 року не було витребувано доказів, які позивач просив витребувати у своїй заяві. Натомість, ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено та витребувано вказані позивачем документи.

Що стосується твердження позивача про те, що суд своєю ухвалою від 15 жовтня 2019 року прийняв рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження і тому відповідно до норми ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд таку справу розглядає навіть без повідомлення сторін і без їх виклику, то таке твердження позивача є помилковим, оскільки у резолютивній частині вищезгаданої ухвали суду, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України (суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін) прописано: «Призначити судове засідання для розгляду справи по суті на 03 грудня 2019 року о 10 годині 00 хвилин у приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпро, вул. Паторжинського, 18-А, каб. 12.»

Тобто секретарем судового засідання Разумняк К.П. не самоправно, як зазначає позивач, було надіслано судову повістку, а для повідомлення сторін належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Статтею 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Зважаючи на те, що указані позивачем ОСОБА_1 доводи є помилковими, заявлений відвід слід визнати необґрунтованим, а провадження у справі зупинити на підставі вищенаведеної норми закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36-41ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.

Провадження у цивільній справі № 201/11460/19 (провадження № 2/201/3469/2019) за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії - зупинити для вирішення питання про відвід судді у порядку ст. 40 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя С.С. Федоріщев