Провадження № 4-с/752/119/19
У Х В А Л А

Іменем України

21.05.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бабкової Тетяни Ігорівни, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бабкової Тетяни Ігорівни, відповідно до якої просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВА № 56033000 від 23.03.2018 р. щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/16625/14-ц, виданого Голосіївським районним судом м.Києва 01.10.2015 р., винесену головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ ум.Києві Бабковою Т.І., визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника ВП № 56033000 від 27.03.2018 р. щодо арешту усього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , зобов`язати державного виконавця у виконавчому провадженні № ВП № 56033000 поновити порушене право заявника шляхом скасування арешту майна заявника.

Скарга обгрунтована тим, що 13.12.2018 р. заявник отримав в Голосіївському районному відділі ДВС м.Київ копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 56033000 від 23.03.2018 р. щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/16625/14-ц, виданого Голосіївським судом м.Києва 01.10.2015 р..

Заявник посилається на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 15.03.2016 р., натомість, даний виконавчий документ пред`явлено до виконання лише 23.03.2018 р., тобто з пропуском встановленого виконавчим листом та строку, встановленого редакцією Закону України «Про виконавче провадження», яка була чинна на момент видачі виконавчого листа та на момент спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відмітка про повернення виконавчого листа без виконання, яка наявна у самому виконавчому документі, на думку заявника, є підробленою, оскільки не містить печатки ДВС та підпису державного виконавця, що суперечить Інструкції з організації примусового виконня рішень.

Оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження є неправомірною, заявник посилається на направомірність і подальших дій державного виконавця, а саме винесення постанови про накладення арешту на майно боржника.

Крім того, заявник посилається на те, що на момент винесення оскаржуваної постанови про арешт майна боржника він не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, що виключає подальше вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Представник заінтересованої особи подав заперечення з приводу поданої скарги, посилаючись на її необґрунтованість, що підтверджується наданими державним виконавцем документами виконавчого провадження.

В судове засідання заявник, представник заінтересованої особи, представник суб`єкта оскарження не з`явились, про місце і час проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2015 р. Голосіївським районним судом м.Києва видано виконавчий лист № 752/16625/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 6394,41 доларів США, що становить 74750,66 гривень та 747,51 гривні судових витрат.

Як вбачаєть з матеріалів виконавчого провадження 21.03.2018 р. представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 752/16625/14-ц .

23.03.2018 р. головним державним виконавцем Бабковою Т.І. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження.

27.03.2018 р. в порядку ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт майна боржника.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження (в редакції, яка була чинна на момент видачі виконавчого документа до виконання) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ст.23 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у

зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати

рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання

після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі

повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом

забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а

також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з

моменту закінчення дії відповідної заборони.

Виконавчий лист містить відмітку про те, що 22.06.2016 р. виконавчий лист був повернутий на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

05.10.2016 р. набрала чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження № 1404-VІІІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюється для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до п.5 Перехідних положень якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 05.04.2001 по справі № 3-рп/2001 зазначено, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Цим же рішенням Конституційного Суду України встановлено, що закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першоюстатті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В роз`ясненнях, викладених в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від N 9 від 01.11.96 року зазначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

З огляду на викладене, положення Закону України від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» в частині строків предявлення виконавчих документів до виконання, визначених у ч. 1 ст. 12 цього Закону, в аспекті положень пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, розповсюджуються виключно на виконавчі документи видані з дня прийняття цього Закону та до набрання ним чинності, і не можуть розповсюджуватись на правовідносини, які виникли до прийняття цього Закону в частині визначення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, якщо він був виданий до прийняття цього Закону.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що при визначенні строку пред`явлення виконавчого листа № 752/16625/14-ц, який виданий Голосіївським районним судом м.Києва 01.10.2015 р., необхідно застосовувати положення Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час видачі даного виконавчого документа.

Враховуючи, що виконавчий документ був повернутий без виконання 22.06.2016 р., з врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення повторно до виконання виконавчого документа встановлнодо 22.06.2017 р.

Однак, виконавчий документ був пред`явлений стягувачем до виконання після закінчення цього строку, а отже постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята без дотримання положень Закону України «Про виконавче провадження» і є незаконною.

В зв`язку з незаконністю постанови про відкриття виконавчого провадження є незаконними і подальші дії державного виконавця в ході даного виконавчого провадження, а саме винесення постанови про арешт майна боржника.

Однак, відповідно до згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з положеннями ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Звертаючись до суду заявник посилається на те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження він отримав в приміщенні Голосіївського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві 13.12.2018 р.

Однак, доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано, такі докази відсутні і вматеріалах виконавчого провадження, наданих державним виконавцем.

Заявник не заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки вона подана з пропуском встановленого законом строку для оскарження дій державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бабкової Тетяни Ігорівни, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя