Провадження № 2/201/3176/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Поддубцевою С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищенаведеним позовом до ОСОБА_2 . В поданому позові позивач просить стягнути на свою користь з відповідача половину додаткових витрат на оздоровлення дітей у розмірі 7500 грн.

В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що сторони є батьками малолітніх ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі судового рішення з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання синів у мінімальному розмірі, який не достатній для повноцінного утримання дітей. У 2019 році позивач понесла додаткові витрати на утримання дітей, які полягають у придбанні путівок у дитячий оздоровчий табір, загальний розмір яких становить 15000 грн. Оскільки відповідач добровільно не приймає участі в додаткових витратах на утримання синів. Позивач звернулась до суду з цим позовом і просила його задовольнити.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 03 вересня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.25).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.26).

До суду 13 вересня 2019 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.28).

Ухвалою судді від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини (а.с.30-31).

Позивач надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 44).

Від відповідача 04 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилюючись на те, що додаткові витрати за ст. 185 Сімейного кодексу України викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом), тоді як витрати на відпочинок дітей у літньому таборі не є таким витратами. Відповідач також зазначає, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні із синами, про відпочинок дітей позивач дізнався вже після звернення позивача до суду із цим позовом. З 2014 року позивач не зверталась до відповідача за участю у витратах на відпочинок дітей, не узгоджувала дати путівок, їхню вартість, тощо.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-8).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року у справі № 201/8396/18 змінено розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 на утримання їхніх двох синів, і ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 20-22). Це рішення набрало законної сили 27 листопада 2018 року і знаходиться на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 06 червня 2019 року здійснила оплату 9000 грн. і 6000 грн. за путівки до ЗДУОО «Огонёк» для дітей Заказнова ОСОБА_7 та Заказнова ОСОБА_8 (а.с. 9, 10).

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обидва з батьків, незалежно від того з ким із них проживає дитина, оскільки Сімейний Кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав й обов`язків обох батьків.

Верховний Суд України (постанова від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17) роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат, а також самих особливих обставин має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки позивачем не надано суду належних та достатніх доказів наявності особливих обставин, які б потребували обов`язкових додаткових витрат на придбання нею путівок до дитячого оздоровчого табору «Вогник», у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, або для оздоровлення. Позивачем, також, не надано суду жодних доказів наявності відповідних рекомендацій лікарів про направлення дітей на оздоровлення, в той час як придбання путівок до дитячого табору ОСОБА_1 обґрунтовувала саме необхідністю оздоровити дітей. При цьому посилання позивача на консультативні висновки спеціалістів як на підставу необхідності направлення дітей до дитячого табору, суд оцінює критично, оскільки зазначені висновки, як і решта наданих медичних документів (а.с. 11-16), не містять відповідних рекомендацій лікарів, обґрунтованих певними захворюваннями дітей.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, керуючись ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 позову, судові витрати, понесені останньою, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 СК України, ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.О. Демидова