Справа № 185/7421/19
Провадження № 2/185/3791/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря судового засідання Мінарської О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Калінінської у м. Донецьку ради про надання дозволу на тимчасовий в`їзд/виїзд з території України неповнолітньої дитини в супроводі матері без згоди (дозволу, супроводу) батька, суд,
У обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що з 23 листопада 2013 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До кінця 2014 року вона разом з донькою постійно проживала у м. Донецьку за адресою: АДРЕСА_1 . У 2015 році вони були вимушені виїхати з м. Донецька до м. Краматорська де зареєстровані як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманню. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, наразі нею подані відповідні позови про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач по справі мешкає у м. Донецьку на непідконтрольній Україні території, будь-які відомості про нього у неї відсутні з березня 2019 року. У зв`язку з тим, що належне їй майно знаходиться у м. Донецьку, вона періодично змушена виїжджати на тимчасово непідконтрольну територію України з метою відвідування родичів, які там залишилися та вирішення побутових питань пов`язаних з майном. У теперішній час, у зв`язку з тим, що місце перебування відповідача по справі невідоме, вона позбавлена можливості отримати від нього дозвіл на тимчасовий виїзд з території України їхньої дитини.
Представник позивача адвокат Пробийголова Д.О. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.
Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 23 листопада 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому Калінінським відділом ЗАГС м. Донецька. (а.с. 8).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 7).
Як зазначає позивач, з метою відвідування родичів та вирішення побутових питань пов`язаних з майном їй разом з неповнолітньою дитиною необхідно регулярно виїжджати з підконтрольної території на тимчасово окуповану територію України.
Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (абз. 2 ч. 2 ст. 313 ЦК України).
Згідно з пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом № 415 від 12.06.2015 року, в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.
Відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість оформлення відповідних документів на в`їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію без згоди одного з батьків за рішенням суду.
Отже, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо в`їзду/виїзду на тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини, а лише встановлено певний порядок її в`їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Згідно ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.
Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
З наведених вище обставин, та враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати нотаріальну згоду батька дитини на в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на в`їзд/виїзд на територію України, яка тимчасово непідконтрольна державній владі України дитини без згоди та супроводу батька узгоджується з її правами, а тому суд не вбачає обставин, що обмежують згідно із законодавством право на в`їзд/виїзд дитини сторін і вважає, що надання такого дозволу буде відповідати її інтересам.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Калінінської у м. Донецьку ради про надання дозволу на тимчасовий в`їзд/виїзд з території України неповнолітньої дитини в супроводі матері без згоди (дозволу, супроводу) батька - задовольнити.
Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Калінінським РВ у м. Донецьку ГУ ДМС України в Донецькій області 09.01.2014 року; ІПН НОМЕР_2 ) дозвіл та тимчасовий в`їзд/виїзд на територію України яка тимчасово непідконтрольна державній владі України, неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період з 01.09.2019 року по 01.09.2022 року в супроводі матері без згоди (дозволу, супроводу) батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , проживає : АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_3 ) судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Г. Юдіна