Номер провадження 2/754/1757/19
Справа №754/7538/18
26 лютого 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участю секретаря судових засідань - Гайворонського В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Ухвалою від 02.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
Ухвалою від 30.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача ПАТ БАНК «ТРАСТ» в судове засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшло клопотання з проханням позов задовольнити, розглядати справу за відсутності представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання (а.с.49, 59), однак до суду не з'явилася, причин неявки не повідомила та не подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Крім того, не скористалась правом на подання до суду відзиву на позов.
За таких обставин, в зв'язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
На підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що 16.08.2013 року Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ» отримав від ОСОБА_2 пропозицію (оферту) про укладення договору № R011.0031859, в якій Відповідач пропонувала Позивачу надати їй споживчий кредит (а.с.10, 11, 12, 13-16, 19, 20).
Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано Відповідачу кредит в розмірі 65 000,00 грн.
Відповідач, в свою чергу, зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі до 16.08.2018 року згідно з Графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору) (а.с.18) та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 16,49 % річних та 1,37 % щомісячної комісії за супроводження кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом (а.с.17).
Відповідно до п. 2.2.3. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі (а.с. 13) у Клієнта виникає обов'язок сплачувати відповідні Проценти по Кредиту та інші комісії, пені та плати, які передбачені тарифами РКО. Розрахунок Процентів на залишок Заборгованості по Кредиту здійснюється щомісячно за фактичний строк користування Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у році. Нарахування процентів починається з першого дня одержання Кредиту до передостаннього строку дії Кредиту.
Відповідно до п. 3.1.7. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі (а.с.13) Проценти нараховуються Кредитором щомісячно з розрахунку фактичної кількості днів у Процентному періоді та бази 365 днів у році (366 днів у високосному році) на суму фактичної Заборгованості по кредиту на кінець операційного дня.
Відповідно до п. 4.3. (а.с.14) Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі За несвоєчасне виконання зобов'язань з погашення Заборгованості по кредиту, Кредитор нараховує, а Клієнт сплачує йому пеню у розмірі 0,3 (нуль цілих три десятих) процента від суми прострочених зобов'язань за кожний день прострочення. Сума пені стягується Кредитором на підставі договірного списання з Рахунку Клієнта після повного погашення ним суми простроченої заборгованості.
Відповідно до долучено до матеріалів позову розрахунку заборгованості за кредитним договором № R011.0031859 від 16.08.2013 року (а.с.21,22) станом на 12.04.2018 року Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання перед Позивачем чим порушує умови Кредитного договору, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість.
Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що останній раз платіж Відповідачем здійснювався 18.10.2013 року в сумі 34,80 грн., надалі та станом по дату подачі позову, щомісячні платежі в термінах та розмірах встановлених Додатком № 1 до кредитного договору Відповідачем не здійснюються.
Станом на 12.04.2018 року загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором № R011.0031859 від 16.08.2013 року складає 274956,95 грн., з яких:
131811,35 грн. - пеня.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Згідно п. 8.6. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі (а.с.15), які були підписані ОСОБА_2 кредитор (ПАТ БАНК «ТРАСТ») має право вимагати від клієнта ОСОБА_2) дострокового виконання зобов'язань шляхом виставлення вимоги у випадку порушення клієнтом своїх зобов'язань за договором, якщо клієнт не виконує або не належним чином виконує свої зобов'язання по будь-яким договорам, які укладені між кредитором і клієнтом і пов'язані із наданням кредитором клієнту позикових коштів.
Строк користування кредитом визначений в п.2.1 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі (а.с.17) та становить 60 міс.
Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи що відповідач прострочила повернення чергової частини кредиту, останній раз платіж здійснила 18.10.2013 року, суд вважає, що позивач набув право вимагати стягнення всієї суми боргу за договором достроково.
Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.
Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Такий висновок узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.
Згідно п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до положення ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватись зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.
Виходячи з загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобов'язання санкція у вигляді пені спрямована на забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань по поверненню позики.
Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до збагачення.
На думку суду такий розмір пені забезпечить задоволення інтересів кредитора і водночас не порушить баланс між інтересами кредитора та боржника.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Зі змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.
Аналізуючи викладені норми матеріального та процесуального права, встановлені матеріалами справи обставини та відповідні правовідносини, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ Банк «ТРАСТ» знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають частковому задоволенню.
Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача 4124,35 грн. судового збору.
При цьому у суду відсутні підстави для врахування у відповідній вищезазначеній математичній пропорції зменшеної суми пені, оскільки відповідно до п. 39 Постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 549, 551, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини вимог Публічному акціонерному товариству Банк «ТРАСТ» - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Суддя: