печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця), треті особи: ПАТ «Українська залізниця» (Укрзалізниця), первинна профспілкова організація апарату Укрзалізниці про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами до Державної адміністрації залізничного транспорту (Укрзалізниця) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 58014,64 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на роботу до Державної адміністрації залізничного транспорту України (надалі - Укрзалізниця), ОСОБА_1 , було переведено з Південно-Західної залізниці згідно наказу від 19.02.2002 № 155 та одночасно призначено на посаду старшого інспектора відділу раптових перевірок виробничої та фінансово-господарської діяльності підприємств Спеціальної інспекції при генеральному директорові Укрзалізниці з 19.02.2002. Згодом, відповідно до наказу Укрзалізниці від 14.06.2002 № 403/ос, позивача переведено на посаду старшого ревізора сектора по контролю доходів від вантажних перевезень Контрольно-ревізійного управління Головного управління контрольно-ревізійної роботи та фінансових розслідувань Укрзалізниці. Відповідно до наказу Укрзалізниці від 11.10.2007 №774/ос, ОСОБА_1 переведено на посаду старшого ревізора відділу з контролю доходів від пасажирських та вантажних перевезень Головного управління контролю та внутрішнього аудиту Укрзалізниці. Таким чином, на роботі в Укрзалізниці позивач працював з 19.02.2002, а на посаді старшого ревізора відділу з контролю доходів від вантажних перевезень структурних підрозділів Управління контролю доходів від пасажирських та вантажних перевезень Головного управління контролю та внутрішнього аудиту Укрзалізниці з 11.10.2007. Наказом Генерального директора Укрзалізниці ОСОБА_2 від 19.08.2014 № 1701/ос ОСОБА_1 , старшого ревізора відділу з контролю доходів від вантажних перевезень структурних підрозділів Управління контролю доходів від пасажирських та вантажних перевезень Головного управління контролю та внутрішнього аудиту Укрзалізниці, звільнено у зв`язку зі скороченням штату, по п. 1 ст. 40 КЗпП України з 19.08.2014. В подальшому, наказом Першого заступника генерального директора Укрзалізниці ОСОБА_3 внесені зміни до цього наказу про його звільнення. Наказом від 27.10.2014 за № 3946/ос, ОСОБА_1 звільнено з 16.10.2014 з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Не погоджуючись зі звільненням з роботи ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту ( Укрзалізниця), Генерального директора державної адміністрації залізничного транспорту (Укрзалізниці) Остапюка Б.Я., треті особи: Первинна профспілкова організація апарату Укрзалізниці, Голова первинної профспілкової організації апарату Укрзалізниці Грищенко Ю.М., Міністерство інфраструктури України, Міністр інфраструктури України Бурбак М.Ю. про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15.10.2014 відкрите цивільне провадження у справі № 757/29558/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці). 27.01.2015 під час проведення попереднього судового засідання, позивач та Укрзалізниця, як сторони цивільного провадження, звернулись до суду з заявою про укладення мирової угоди та закриття провадження у справі з цих підстав. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28.01.2015 у цивільній справі № 757/29558/14-ц: Визнано умови мирової угоди, укладеної 27.01.2015 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця) в особі виконуючого обов`язки генерального директора Укрзалізниці - заступника голови з реорганізації Бланка М.І., згідно яких сторони погодили: поновити ОСОБА_1 на роботі в Державній адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на посаді старшого ревізора з контролю доходів Управління контролю доходів від вантажних та пасажирських перевезень Департаменту внутрішнього контролю Укрзалізниці. Цією ж ухвалою провадження у даній справі закрито. 16.02.2015 наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) № 172/ос «про поновлення на роботі за рішенням суду» - скасовано наказ про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 від 27.10.2014 № 3946/ос 16 жовтня 2014 у зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого ревізора відділу контролю доходів від вантажних перевезень структурних підрозділів управління контролю доходів від пасажирських та вантажних перевезень структурних підрозділів Головного управління контролю та внутрішнього аудиту з 17.10.2014, відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28.01.2015 справа № 757/29558/14-ц. Таким чином, позивача було поновлено на роботі після звільнення, але середній заробіток за час вимушеного прогулу виплачено не було. Вимушений прогул, за який відповідач повинен сплатити середній заробіток становить з 16.10.2014 по 16.02.2015 і складає: 124 дні або 4 місяці 1 день. Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В даному випадку рішення про поновлення позивача на роботі приймав відповідач - Державна адміністрація залізничного транспорту України (Укрзалізниця), але рішення про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу не було прийнято, середній заробіток до теперішнього часу ОСОБА_1 не виплачено. За таких умов позивач вважає, що у нього виникло право для звернення до суду за захистом своїх прав - стягнення з відповідача середнього заробітну за час вимушеного прогулу, який становить 58014,64 гривень.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.12.2017 відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

07.05.2017 до суду надійшов відзив ПАТ «Українська залізниця», згідно яких ПАТ «Укрзалізниця» заперечує проти задоволення позовної заяви у зв`язку з нижчезазначеним. Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2015 по справі № 757/29558/14-ц визнано умови мирової угоди, укладеної 27.01.2015 між ОСОБА_1 та Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця) в особі в.о. генерального директора - заступника голови комісії з реорганізації Укрзалізниці Бланка М.І., згідно з якими сторони дійшли до згоди щодо врегулювання спору, що є предметом позову, шляхом укладення мирової угоди на викладених умовах, поновлено Позивача на роботі в Державній адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на посаді старшого ревізора з контролю доходів Управління контролю доходів від вантажних та пасажирських перевезень Департаменту внутрішнього контролю Укрзалізниці. Тобто, єдиною умовою мирової угоди є поновлення позивача на посаді, питання щодо компенсації заробітної плати в суді не розглядалось та в умовах затвердженої судом мирової угоди не йшлося. Вищезазначена ухвала набрала законної сили в порядку, встановленим чинним законодавством України та не була оскаржена сторонами до суду апеляційної інстанції. Положення ч. 1 ст. 207 ЦПК визначили, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета спору. Тобто, це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Суд, відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦПК до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Зокрема, про те, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ст. 255-256 ЦПК). Посилання позивача в позовній заяві на ст. 235 Кодексу законів України про працю не може бути взяте до уваги, оскільки положення зазначеної статті вказують на те, що орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тоді як в ухвалі про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі № 757/29558/14-ц питання щодо виплати грошових коштів не було вирішено, і як вже зазначалось раніше, дана ухвала не булла оскаржена до суду апеляційної інстанції, тобто була визнана і Позивачем і його представником. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо сторони виявили намір укласти мирову угоду, то при необхідності їм може бути надана можливість оформити умови мирової угоди, для чого суд оголошує перерву в судовому засіданні. У разі, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

До ухвалення судового рішення щодо кожної із зазначених процесуальних дій, суд роз`яснює сторонам їх наслідки.

17.05.2017 представник ПАТ «Укрзалізниця» Корсун Ю.Ю. надав письмові пояснення на позовну заяву, в яких просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

22.08.2018 ухвалою Печерського районного суду м. Києва призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. До суду надійшла заява про підтримання позовних вимог, з урахуванням постанови Київського апеляційного суду від 04.01.2019, та розглядати справу у їх відсутність.

В судове засідання представник відповідача не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися. Про день та час слухання справи повідомлялись у встановлений законом порядок. Причини неявки суду невідомі.

16.01.2019, через канцелярію суду, від голови Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України Первинна профспілкова організація апарату Укрзалізниці Грищенка Ю.М., надійшов лист, в якому зазначалося про те, що питання у даному трудовому спорі знаходиться поза межами компетенції профспілки.

Суд, дослідивши письмові матеріали, приходить до наступних висновків.

Дійсно, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2015 було визнано умови мирової угоди між ОСОБА_1 та Державною адміністрацією залізничного транспорту «Укрзалізниця», у спорі про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, наступного змісту: «Поновлення позивача на роботі в Державній адміністрації залізничного транспорту «Укрзалізниця» на посаді старшого ревізора з контролю доходів Управління контролю доходів від вантажних та пасажирських перевезень Департаменту внутрішнього контролю Укрзалізниці.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В даному випадку слід врахувати те, що умовами мирової угоди було передбачено поновлення на роботі позивача, що відповідно передбачає дотримання положень ст.235 КЗпП України.

Також слід зазначити, що протокольною ухвалою від 28.02.2019, занесеною до журналу судового засідання, провадження по справі в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період звільнення і по 28.01.2015 включно, тобто, по час постановлення судом ухвали про визнання мирової угоди і закриття провадження у справі, закрито, з огляду на те, що набрала законної сили ухвала суду про закриття провадження, постановлена у справі №757/29558/14-ц з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29.01.2015 по 16.02.2015, підлягають задоволенню як такі, що відповідають приписам ст.ст. 235, 236 КЗпП України.

З урахуванням розміру середньоденного заробітку позивача - 467,86 грн. та кількості робочих днів у наведеному періоді - 13 днів, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 6082,18 грн.

В зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи як задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог, так і закриття провадження в частині вимог, а також те, що позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 94, 232, 233, 235 КЗпП України, ст.ст. 2, 10, 76-81, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця), треті особи: ПАТ «Українська залізниця» (Укрзалізниця), первинна профспілкова організація апарату Укрзалізниці про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Державної адміністрації залізничного транспорту (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6082,18 грн.

Стягнути з Державної адміністрації залізничного транспорту (Укрзалізниця) в дохід держави судовий збір в розмірі 608,20 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 )

відповідач: Державна адміністрація залізничного транспорту України (Укрзалізниця) (, адреса: вул. Тверська, 5, м. Київ, 03150)

третя особа: ПАТ «Українська залізниця» (Укрзалізниця) м. Київ, вул. Тверська, 5

третя особа: первинна профспілкова організація апарату Укрзалізниці, м. Київ, вул. Тверська, 7

Суддя Р.В. Новак