ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7532/17 Номер провадження 22-ц/814/1035/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

20 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в особі судді судової палати з розгляду цивільних справ Панченка О.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської міської ради та Державної архітектурно - будівельної інспекції України

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов договору,-

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов договору, передбачених договором на надання юридичних послуг від 14 липня 2017 року, вказавши, що на виконання вказаного договору відповідач зобов'язався впорядкувати право власності на належне позивачу нерухоме майно - громадський будинок (магазин непродовольчих товарів), загальною площею 59,0 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2017 року визнано та затверджено мирову угоду, укладену між сторонами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов договору, передбаченим договором на надання юридичних послуг від 14 липня 2017 року, на наступних умовах:

- за ОСОБА_2 визнано право власності на нерухоме майно: громадський будинок (магазин непродовольчих товарів), загальною площею: 59,0 м.кв., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно експлікації до плану громадського будинку АДРЕСА_1 складається: торгівельна зала заг. площею 43,7 кв.м., основна 43,7 кв.м.; складське приміщення заг. площею 8,5 кв.м., допоміжна - 8,5 кв.м.; приміщення персоналу заг. площею 4,9 кв.м., допоміжна 4,9 кв.м.; санвузол заг. площею 1,9 кв.м., допоміжна 1,9 кв.м. Всього по будівлі заг. площа 59,0 кв.м.; загальна 59,0 кв.м., основна 43,7 кв.м., допоміжна 15,3 кв.м.

- ОСОБА_2 відмовляється від будь-яких претензій до ОСОБА_3, в зв'язку невиконанням останнім умов договору на надання юридичних послуг від 29.09.2016 року.

Визначено, що затвердженням цієї мирової угоди права та обов'язки за договором, укладеним між сторонами на надання юридичних послуг від 14.07.2017 року припиняються.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов договору, передбаченим договором на надання юридичних послуг від 14.07.2017 р. - закрито.

Визначено, що право власності на нерухоме майно - громадський будинок (магазин непродовольчих товарів), загальною площею: 59,0 м.кв., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно експлікації до плану громадського будинку АДРЕСА_1 складається: торгівельна зала заг. площею 43,7 кв.м., основна 43,7 кв.м.; складське приміщення заг. площею 8,5 кв.м., допоміжна - 8,5 кв.м.; приміщення персоналу заг. площею 4,9 кв.м., допоміжна 4,9 кв.м.; санвузол заг. площею 1,9 кв.м., допоміжна 1,9 кв.м. Всього по будівлі заг. площа 59,0 кв.м.; загальна 59,0 кв.м., основна 43,7 кв.м., допоміжна 15,3 кв.м., підлягає державній реєстрації.

Не погодившись з ухвалою Октябрського районного суду від 09 жовтня 2017 року, першим заступником прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської міської ради та Державної архітектурно - будівельної інспекції України подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та підстав для представництва інтересів держави прокурором у даній справі, посилається на те, що, дана апеляційна скарга подається з метою захисту інтересів держави в особі, зокрема, Полтавської міської ради та Державної архітектурно-будівельної інспекції України, як осіб, щодо яких суд ухвалив рішення про їхні права та інтереси, які не були залучені до участі в справі. Вказує, що Полтавська міська рада не вжила заходів щодо оскарження вказаної ухвали, що свідчить про неналежне виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень, що є підставою для подання апеляційної скарги саме прокурором.

Згідно ч. 2 ст. 294 ЦПК України (чинної на час ухвалення рішення) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно ст. 354 ЦПК України (чинного на час подачі апеляційної скарги) апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновленим в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2017 року подана через один рік чотири місяці двадцять три дні з дати його ухвалення, тобто з порушенням норм ч.1 ст. 294 ЦПК України (чинної на час ухвалення судового рішення) та ст.354 ЦПК України (чинного на час подачі апеляційної скарги).

Крім того, за змістом п.2 ч.2 ст.358 ЦПК України апеляційна скарга приймається до розгляду за умови, якщо особа, яка її подала, доведе, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для такого представництва.

Прокурор, звертаючись до суду, в даному випадку з апеляційною скаргою, мав обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва. Доведення цих підстав здійснюється відповідно до вимог статей 76, 77, 78, 79, 80, 81 ЦПК України шляхом подання належних, допустимих та достатніх доказів.

Відповідно, наявність одного факту порушення інтересів держави недостатньо для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді. Таке право, в даному випадку право подавати апеляційну скаргу, прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Обгрунтовуючи підстави звернення до суду з апеляційною скаргою, прокурор, посилаючись на положення ст.131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 56 ЦПК України, ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» вказує, що не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами. Відповідач ОСОБА_3 не порушує майнові права позивача, що підлягають захисту у судовому порядку. Водночас, до участі у справі не залучено усіх осіб на права і обов'язки, яких може вплинути постановлене у справі рішення. Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що позивачем побудовано капітальну самочинну споруду, без прийняття її в експлуатацію. Суд першої інстанції неправомірно розглянув справу та задовольнив позов, яким визнано право власності на майно, яке зведено самочинно, чим порушено право органу контролю у сфері введення будівельних робіт - Державної архітектурно-будівельної інспекції України та власника земельних ділянок комунальної форми власності - Полтавської міської ради.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що бездіяльність Полтавської міської ради у спірних правовідносинах стала підставою представництва прокурором в суді інтересів держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України та власника земельних ділянок комунальної форми власності - Полтавської міської ради, оскільки вбачається наявність порушень державних інтересів у сфері земельних відносин, яка виявилася у визнанні права власності за ОСОБА_2 з порушенням законодавства.

Оцінюючи наведені доводи, апеляційний суд відповідно до приписів ч.4 ст.263 ЦПК України керується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 року у справі №923/129/17 сформульовані правові висновки щодо обґрунтованості і законності участі прокурора у вирішенні судом справ в порядку цивільного (господарського) судочинства.

Верховний Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131 - 1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 КонституціїУкраїни).

Положення пункту 3 частини 1 статті131-1Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначено виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

За змістом частини 3 статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченомучастиною 4 цієї статті.

Верховний Суд звернув увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неалежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Сам лише факт відсутності звернення суб'єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів.

Верховний Суд відзначає, що така практика не є намаганням обмежити функції прокуратури сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, а є лише наслідком системного тлумачення положень законодавства, якими встановлена необхідність підтвердження судом підстав для представництва прокуратурою інтересів держави, оскільки право прокуратури на звернення до суду в інтересах уповноваженого суб'єкта, не може презюмуватися, як безспірне.

В апеляційній скарзі прокурор лише зазначив, що Полтавська міська рада не вжила заходів, щодо оскарження ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2017 року та не навів обставин, які б підтверджували те, що суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів Держави та яких саме, або здійснює його неналежно у розумінні наведених вище роз'яснень.

Зважаючи на наведене апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не містить обгрунтованих доводів про існування правових підстав для здійснення ним (прокуратурою) представництва інтересів Держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України та власника земельних ділянок комунальної форми власності - Полтавської міської ради.

За таких обставин необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської міської ради та Державної архітектурно - будівельної інспекції України на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов договору, передбачених договором на надання юридичних послуг від 14 липня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя: О. О. Панченко