Провадження № 2-з/537/28/2019
Справа № 537/4114/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської в складі головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Яворській А.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного підприємства «Вектра Плюс» про відшкодування збитків за прострочення виконання зобов`язання,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 та ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою, відповідно до якої просять вжити заходи забезпечення їх позову до ПП «Вектра Плюс» шляхом накладення арешту на все майно та розрахункові рахунки, які належать приватному підприємству «Вектра Плюс».

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначили, що вони звернулись до суду з позовом до ПП «Вектра Плюс» про стягнення грошових коштів у розмірі 7 217 197 грн. 01 коп..

Між ними та відповідачем було укладено інвестиційний договір №В40/15 від 03.11.2015 року та додаток до нього №1 від 02.11.2015 року та інвестиційний договір №В37/15 від 28.10.2015 року.

За умовами вказаних договорів відповідач зобов`ячався організувати спорудження та забезпечити введення в експлуатацію об`єкта будівництва, а саме житлового комплексу з торгівельними приміщеннями та підземний паркінг, будівництво якого здійснюється на АДРЕСА_1 , здійснити закріплення за позивачами об`єктів інвестування, а саме нежитлових приміщень на першому поверсі вказаного житлового комплексу, передати позивачам об`єкти інвестування, а вони зобов`язалися здійснити відповідне фінансування об`єкту інвестування на умовах, в порядку та строки, що передбачені договорами.

Житловий комплекс з торгівельними приміщеннями та підземний паркінг, будівництво якого здійснюється на АДРЕСА_1 , відповідно до вказаних договорів, повинен бути введений в експлуатацію у ІІІ кварталі 2016 року.

Станом на 30.09.2019 року позивачами, як інвесторами будівництва, свої зобов`язання виконані в повному обсязі, а відповідач допустив порушення умов договорів, а саме строки введення в експлуатацію об`єкта будівництва, будівництво на даний час не закінчено, нежитлові приміщення в експлуатацію не введені.

Директором та засновником ПП «Вектра Плюс» є ОСОБА_3 , який також є засновником та директором ТОВ «Європабуд».

У мережі Інтернет на офіційному веб сайті ТОВ «Європабуд» розміщено оголошення про продаж квартир та приміщень, в тому числі адміністративно торгового приміщення в будинку АДРЕСА_1 .

Дана обставина, на думку позивачів, дає підставу вважати, що директор та засновник ПП «Вектра Плюс» ОСОБА_3 з метою уникнення відповідальності перед інвесторами, через підконтрольну йому ТОВ «Європабуд», яка взагалі не має відношення до цієї будівлі, намагається реалізувати майно, яке він повинен був передати позивачам ще в 2016 році.

За викладених обставин позивачі вважають, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все майно та розрахункові рахунки, які належать приватному підприємству «Вектра Плюс».

Суд розглянувши заяву, дослідивши додані до неї матеріали, встановив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, відповідно до якого просять суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПП «Вектра Плюс» на їх користь грошові кошти за порушення зобов`язань по договору №В37/15 від 28.10.2015 року та В40/15 від 03.11.2015 року та додаткової угоди №1 від 15.08.2016 року в розмірі 7 217 197 грн. 01 коп.

Позивачами до суду подано заяву, відповідно до якої останні просять вжити заходи забезпечення їх позову до ПП «Вектра Плюс» шляхом накладення арешту на все майно та розрахункові рахунки, які належать приватному підприємству «Вектра Плюс».

Відповідно до ст..149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст..150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Як вбачається із заяви, необхідність забезпечення позову позивачами обгрунтовується тим, що на день звернення до суду відповідач не виконав умови інвестиційних договорів, які укладені між ними та відповідачем, об`єкти інвестування нерухоме майно, позивачам не передав, при цьому службовими особами відповідача вчиняються дії щодо підготовки до реалізації майна, в тому числі і того, яке повинно бути передано позивачам на виконання умов інвестиційних договорів.

Між тим, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та без надання відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В даному випадку, позивачі просять забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно та розрахункові рахунки, які належать ПП «Вектра Плюс», однак позивачами не надано жодних посилань, на які саме кошти потрібно накласти арешт, не надано рахунків на яких вони розміщені, з вкзанням сум; не зазначено на яке саме майно (рухоме та нерухоме) слід накласти арешт; не надано підтверджуючих документів, про наявність у відповідача будь-якого рухомого чи нерухомого майна. Крім того, суду не надано інформації про вартість майна, арешт на яке просять накласти позивачі та суму грошових коштів, тоді як частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За вказаних обставин суд не може зробити обґрунтований висновок, щодо співмірності забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а не зазначення конкретного майна з наданням підтверджующих документів щодо його належності, може призвести до порушення прав інших осіб, не залучених до участі у справі.

Крім того позивачами не надано переконливих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151 - 153 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного підприємства «Вектра Плюс» про відшкодування збитків за прострочення виконання зобов`язання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена та підписана 23 жовтня 2019 року.

Суддя: