Ухвала

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 352/2324/17

провадження № 61-14041св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Орган опіки та піклування Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року у складі судді Хоминець М. М. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у складі колегії суддів: Бойчука І. В., Фединяка В. Д., Томин О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 у грудні 2017 року звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про зміну місця проживання дитини.

Позов обґрунтовано тим, що сторони з 05 квітня 2016 року перебували у фактичних шлюбних стосунках. Під час перебування сторін у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина ОСОБА_4 , батьком якої записаний відповідач. У ОСОБА_1 була складна вагітність та важкі пологи. Після народження у дитини було діагностовано збільшення правих відділів серця. Відповідач почав агресивно поводитись по відношенню до неї, звинувачував її у тому, що у дитини є вади серця. У зв`язку з такими конфліктними відносинами стан її психічного здоров`я погіршився, приблизно на другий місяць після пологів вона стала тривожною, неспокійною, не могла нічого робити, весь час переживала за стан дитини і боялась її втратити. Позивач 25 квітня 2017 року звернулась за медичною допомогою до Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні № 3, де перебувала на стаціонарному лікуванні до 02 червня 2017 року з приводу психічного розладу. Пройшовши курс лікування, вона повністю вилікувалась від цього тимчасового психічного розладу. Після лікарні вона повернулась у с. Вільшаниця до житлового будинку своєї матері, куди 06 червня 2017 року переселився відповідач з дитиною. Протягом тижня вони разом проживали у с. Вільшаниця, а 13 червня 2017 року відповідач під приводом необхідності обстеження стану здоров`я дитини забрав дитину від неї та більше не повернув, змінивши без її згоди місце проживання дитини. З цього часу вона не бачила дитини, оскільки відповідач зі своєю матір`ю взагалі не допускають її до дитини, яка проживає у іншому с. Побережжя у відповідача та не дають їй можливості бачитися, спілкуватися з дитиною, опікуватися нею. Усі її намагання побачитися з дитиною, приймати участь у її вихованні виявились безрезультатними. Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Тисменицької районної державної адміністрації від 22 серпня 2017 року вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю, відібрати малолітню дитину у відповідача та повернути дитину матері, допустивши рішення у цій частині до негайного виконання.

Рішенням Тисменицького районного суду від 24 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 Відібрано малолітню дитину ОСОБА_4 від батька ОСОБА_2 і повернуто дитину матері ОСОБА_1 Рішення суду у частині відібрання дитини від батька та повернення її матері звернуто до негайного виконання.

Додатковим рішенням Тисменицького районного суду від 07 травня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн та витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 7 963,07 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 640,00 грн судового збору в дохід державного бюджету.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Тисменицького районного суду від 24 квітня 2019 року залишено без змін.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи

До Верховного Суду у липні 2019 року засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скаргаОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, в якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про зупинення виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив від ОСОБА_1 , в якому посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просила залишити рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2019 року, з урахуванням ухвали Верховного Суду від 06 вересня 2019 року про виправлення описки, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргоюОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, витребувано матеріали справи з Тисменицького районного суду Івано-Франківської області та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року зупинено виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року до закінчення касаційного розгляду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

У відповідності до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Абзац другий частини першої цієї статті визначає, що в разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішує Верховний Суд з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Оскільки суд касаційної інстанції не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то у задоволенні клопотання про розгляд справи за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про розгляд справи за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 .

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про зміну місця проживання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 30 жовтня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик