Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 757/40565/15-ц

провадження № 61-955св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Аркада», товариство з обмеженою відповідальністю «Будеволюція»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року у складі судді Цокол Л. І. та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Аркада» (далі - ПАТ «АКБ «Аркада»), товариства з обмеженою відповідальність «Будеволюція» (далі - ТОВ «Будеволюція») про захист прав споживачів, внесення змін до договорів, визнання дій та бездіяльності незаконними, зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що 29 серпня 2014 року ОСОБА_1 (далі - довіритель) уклав з ПАТ «АКБ «Аркада» (далі - управитель) договір № 67592 (далі - договір-1) та договір № 67593 (далі - договір-2) про участь у Фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ), згідно яких надав згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А «Патріотика» за програмою TOB «Будеволюція» (далі - забудовник). Об`єктами будівництва за цими договорами є складові частини будинку № АДРЕСА_2.

При укладенні договору позивач виходив з того, що управитель та забудовник дотримуватимуться вимог законодавства, не допускатимуть порушень прав та законних інтересів довірителя, діятимуть розсудливо, добросовісно та справедливо.

У Правилах ФФБ, договорі-1 та договорі-2 не встановлено суб`єкта, який має повноваження (обов`язок) встановлювати розмір поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, а також приписи про методику (формулу) визначення ціни.

Розмір поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування у договорах не встановлено. При укладенні договорів позивач врахував, що згідно оголошення, розміщеного на сайті управителя, поточна ціна вимірної одиниці об`єкта інвестування встановлена на рівні 9 250,00 грн. Також врахував, що за 5 останніх років (з 2010 рік по 2014 рік) вказана ціна на аналогічні об`єкти зросла приблизно на 15 % (з 8 000,00 грн до 9 250,00 грн).

В момент укладення договорів в порушення статі 15 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 13 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», йому не було надано істотну інформацію про умови участі у Фонді фінансування будівництва, зокрема не поінформовано про суб`єкта, який має право (повноваження) встановлювати розмір поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, а також про методику (формулу) визначення ціни.

В процесі виконання договорів відповідачі, користуючись неврегульованістю вказаних питань, діючи недобросовісно та в порушення інтересів позивача, в односторонньому порядку неодноразово змінювали механізм (формулу) визначення поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, значно збільшили ціну вимірної одиниці об`єкта інвестування, встановивши її на явно завищеному рівні.

ОСОБА_1 , як споживач будівельних робіт та фінансових послуг не має спеціальних знань у сфері будівництва та фінансового посередництва.

В процесі виконання договорів внаслідок незаконних дій та незаконної бездіяльності відповідача настав істотний дисбаланс у відносинах позивача (споживача), з одного боку, та виконавця будівельних робіт (TOB «Будеволюція») і надавача фінансових послуг (ПАТ «АКБ «Аркада»), з іншого боку, через що ОСОБА_1 в значній мірі позбавляється того, на що розраховував в момент укладання договорів.

В процесі виконання договорів сталася зміна обставин, що проявилося у односторонній (без погодження з ним) зміні методики (формули) визначення поточної ціни вимірної одиниці інвестування. На пропозиції позивача щодо проведення переговорів з метою внесення змін до спірних договорів відповідачі не реагують, істотної інформації не надають.

У спірних договорах суб`єкт розрахунку поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, розмір поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування та методика (формула) її розрахунку - не визначені.

В момент підписання договору у серпні 2014 року поточна ціна вимірної одиниці об`єкта інвестування була встановлена забудовником на рівні

7,59 розмірів мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», але в процесі виконання договорів відповідачі необґрунтовано збільшували розмір поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, і тому станом на момент пред`явлення позову у березні 2015 року поточна ціна вимірної одиниці об`єкта інвестування дорівнювала вже 14,2 розмірів мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

В період з серпня 2014 року по лютий 2015 року ціна вимірної одиниці об`єкта інвестування збільшилася на 87 %, хоча індекс інфляції в економіці України за вказаний період становив 19 %.

Вартість житла, визначеного з урахуванням встановленої забудовником поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, значно перевищує вартість житла на вторинному ринку у місті Києві, що підтверджується повідомленнями у засобах масової інформації.

Встановлена станом на момент пред`явлення позову ціна вимірної одиниці об`єкта інвестування значно перевищувала рівень опосередкованої вартості житла у місті Києві (на 135 %), що визначається Міністерством регіональної політики, будівництва та житлово-комунального господарства України, хоча в момент укладення договору вказане перевищення дорівнювало лише 39 %.

Відповідачі на письмові звернення позивача, основною причиною зростання поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування назвали зростання цін на будівельні матеріали, але не надали оцінку тому факту, що поточна ціна вимірної одиниці об`єкта будівництва та об`єкта інвестування зросла на 87 %, в той час як ціни на будівельні матеріали зросли на 20 %.

Внаслідок незаконних дій відповідачів щодо встановлення ціни на економічно необґрунтованому рівні ОСОБА_1 в значній мірі позбавляється того, на що розраховував в момент укладення договору. Отже, його економічні інтереси в значній мірі порушено.

В період з серпня 2014 року по березень 2015 року, тобто протягом строку дії договорів, забудовник, не маючи належних повноважень, в односторонньому порядку, без його попередження, неодноразово змінював методику (формулу) розрахунку розміру поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, через що сталася істотна зміна обставин, якими сторони керувались при укладенні договорів. Внаслідок зміни формули розрахунку значно збільшився розмір поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, і позивач відповідно змушений нести затрати у значно більших обсягах, аніж він розраховував в момент укладення договору. Вказане стало причиною істотного дисбалансу у взаємовідносинах позивача та відповідачів.

Внаслідок цього поточна ціна вимірної одиниці об`єкта інвестування постійно збільшувалася без належних економічних причин. Вказане стало підставою для звернень позивача до відповідачів, при цьому належного розгляду своїх звернень та обґрунтованої та достатньо повної відповіді, як і належних письмових документів та пропозиції розв`язати спір шляхом переговорів не отримав.

ОСОБА_1 просив:

- визнати, що ПАТ «АКБ «Аркада», TOB «Будеволюція» допустили порушення прав споживача ОСОБА_1 та допустили порушення інтересів

ОСОБА_1 ,

- визнати дії та бездіяльність ПАТ «АКБ «Аркада», як управителя в частині дій в інтересах установника та забезпечення реалізації інтересів ОСОБА_1 незаконними та дискримінаційними;

- визнати дії та рішення TOB «Будеволюція» щодо визначення поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування за договором-1 та договором-2 незаконною;

- визнати бездіяльність ПАТ «АКБ «Аркада» в частині поінформування ОСОБА_1 про істотні умови договору-1 та договору-2 щодо суб`єкта визначення поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, порядку та формули визначення поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, розміру поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування незаконною (стаття 15 Закону України «Про захист прав споживачів);

- визнати дії TOB «Будеволюція» в частині односторонньої (без погодження із позивачем) зміни механізму (формули) визначення поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування за договором-1 та договором-2 незаконними;

- зобов`язати TOB «Будеволюція» здійснити перерахунок (коригування) розміру поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування за договором-1 та договором-2 на основі механізму (формули), що діяв на момент укладення договорів, та надати відповідну письмову інформацію до ПАТ «АКБ «Аркада» та ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ПАТ «АКБ «Аркада» здійснити перерахунок зобов`зань

ОСОБА_1 за договором-1 та договором-2 з урахуванням здійсненого

TOB «Будеволюція» коригування та внесених ОСОБА_1 коштів;

- визнати бездіяльність ПАТ «АКБ «Аркада», TOB «Будеволюція» в частині незапрошення ОСОБА_1 на розгляд його звернень незаконною;

- зобов`язати ПАТ «АКБ «Аркада», TOB «Будеволюція» запросити ОСОБА_1 на розгляд його звернень, письмово проінформувати про суб`єкта та механізм (формулу) визначення поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування з посиланням на акти цивільного законодавства;

- визнати бездіяльність ПАТ «АКБ «Аркада» в частині відмови від надання ОСОБА_1 копій отриманих від забудовника необхідних документів, визначених у статті 14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» - незаконною;

- визнати бездіяльність ПАТ «АКБ «Аркада» в частині нездійснення перевірки фінансового стану ТОВ «Будеволюція» та надання інформації ОСОБА_1 про фінансовий стан TOB «Будеволюція» відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» - незаконною;

- зобов`язати ПАТ «АКБ «Аркада» призначити перевірку фінансового стану

ТОВ «Будеволюція» на підставі письмового звернення ОСОБА_1 відповідно до статті 16 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю;

- зобов`язати ПАТ «АКБ «Аркада» надати ОСОБА_1 належним чином завірені копії отриманих від забудовника документів, визначених у статті 14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», результати перевірки забудовника, фінансовий стан забудовника;

- визнати бездіяльність TOB «Будеволюція» в частині відмови від надання ОСОБА_1 інформації про графік виконання будівельних робіт, фінансовий стан забудовника, вартість (собівартість) будівництва, об`єктивні причини зростання ціни об`єкта інвестування незаконною (стаття 5 Закону України «Про інформацію»);

- зобов`язати TOB «Будеволюція» надати ОСОБА_1 письмову інформацію про графік виконання будівельних робіт, вартість (собівартість) будівництва, об`єктивні причини зростання ціни об`єкта інвестування;

- надати тлумачення пункту 15 договору-1 та пункту 15 договору-2 щодо законності, обґрунтованості, справедливості та розумності встановлення поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування на основі управлінських рішень TOB «Будеволюція», а також про законність, обґрунтованість, справедливість та розумність односторонньої (без погодження із споживачем) зміни механізму (формули) визначення вказаної ціни в процесі виконання договору;

- внести зміни до договору-1 та договору-2 шляхом доповнення вказаних договорів наступним текстом: «Поточну ціну вимірної одиниці об`єкта інвестування встановлює Управитель з урахуванням вимог чинного законодавства»;

- внести зміни до договору-1 та договору-2 шляхом доповнення вказаних договорів наступним текстом: «Поточна ціна вимірної одиниці об`єкта інвестування встановлюється у розмірі 9 250,00 гривень» (частина четверта стаття 632 ЦК України);

- визнати, що в діяльності ПАТ «АКБ «Аркада» та TOB «Будеволюція» сталася ризикова ситуація в розумінні статті 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та управління нерухомістю».

ОСОБА_1 просив постановити окрему ухвалу, якою звернути увагу Національного банку України на виникнення ризикової ситуації в діяльності ПАТ «АКБ «Аркада».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, місцевий суд виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, підстави для тлумачення договорів відсутні, а частина вимог не може бути задоволена через наявність рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2015 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуваними судовими рішення порушено право позивача на доступ до правосуддя, оскільки в судових рішення відсутнє посилання на ЦК України, Закон України «Про захист прав споживачів», Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Судами проігноровано (не надано оцінки) позиціям позивача, щодо заявлених позовних вимог. Висновки судів щодо цього не відображено у мотивувальних частинах судових рішень. Апеляційним судом не розглянуто апеляційну скаргу в частині оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від

24 листопада 2015 року (про залишення позовної заяви без руху) та ухвали Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову). Апеляційна скарга ОСОБА_1 від 11 липня 2018 року, яку було подано до Печерського районного суду міста Києва згідно з пунктом 15 перехідних положень ЦПК України, взагалі залишилася не розглянутою та не вирішеною.

Доводи інших учасників справи:

19 лютого 2019 року ПАТ «АКБ «Аркада» через засоби поштового зв`язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2019 рокувідкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Печерського районного суду міста Києва.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Короткий зміст фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 29 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АКБ «Аркада» укладено договір № 67592 та договір

№ 67593 про участь у Фонді фінансування будівництва, згідно умов яких ОСОБА_1 надав згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «АКБ «Аркада», ТОВ «Будеволюція» про визнання умов договору несправедливими, було залишено без задоволення.

ОСОБА_1 звертаючись до суду про визнання умов договорів несправедливими, внесення змін до договору, посилаючись на те що

29 серпня 2014 року з ПАТ «АКБ «Аркада» уклав договір № 67592 та договір

№ 67593 про участь у Фонді фінансування будівництва. Розмір поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування у договорах не встановлено. При укладанні договорів виходив з того, що управитель та забудовник дотримуватимуться вимог законодавства, не допускатимуть порушень прав та законних інтересів довірителя, діятимуть розсудливо, добросовісно та справедливо. Під час виконання договорів відповідачі допускають порушення прав та його законних інтересів, в частині реалізації конституційного права на звернення, в частині справедливого та неупередженого визначення поточної ціни вимірної одиниці, чим порушено статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів», стався істотний дисбаланс договірних прав та свобод виходячи з завищеного (встановленого на необґрунтовано високому рівні, темп зростання ціни явно перевищує економічно обґрунтований рівень. Вважав несправедливими умови договору про визначення ціни товару, тому звертався з заявами та просив надати інформацію про економічне обґрунтування поточної ціни вимірної одиниці об`єкта будівництва та поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, а також провести переговори стосовно внесення змін до договорів. Однак, оскільки необхідної інформації йому не надали, вважав що відсутнє належне економічне обґрунтування. Відповідно до частини четвертої статті 632 ЦК України ціна в договорі не встановлена, тому просив визнати положення абзаців другого пункту 15 договору 1 та договору 2 несправедливими, змінити їх та додати текст, визнати бездіяльність та дії відповідачів при розгляді його звернень та зобов`язати розглянути його звернення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю визначені Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», поточна ціна вимірної одиниці об`єкта інвестування - встановлена на момент розрахунків ціна права вимоги на одну вимірну одиницю цього і інвестування.

Відповідно до статті 1029 ЦК України, за договором управління майном одна сторона передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Стаття 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення» закріплює, що суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують вільні ціни, державні регульовані ціни.

При цьому, стаття 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» передбачає, що вільні ціни встановлюються об`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Стаття 7 Закону України «Про ціни і ціноутворення» передбачає, що центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування архітектури здійснюється формування кошторисної нормативної бази, визначення порядку її застосування у будівництві, перевірка дотримання нормативних документів і активів обчислення вартості будівництва об`єктів, що споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, кредитів, наданих під державні гарантії.

Натомість Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затверджене Указом Президента України від 31 травня 2011 року № 633/2011, визначає, що Мінрегіон України відповідно до покладених на нього завдань затверджує кошторисну нормативну базу у будівництві, порядок її застосування при здійсненні будівництва із залученням державних коштів.

Згідно правил ФФБ, Фонд фінансування будівництва «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція» є ФФБ виду А.

ТОВ «Будеволюція» є самостійним господарюючим суб`єктом, і ПАТ «АКБ «Аркада» не впливає на його господарську діяльність. Банк, як управитель ФФБ, здійснює контроль за дотриманням забудовником умов генерального договору та недопущення виникнення ризикових ситуацій в процесі будівництва, передбачених Законом.

Кошти, що вносяться довірителем до ФФБ - це не ціна договору, а обсяг майна, переданого в довірчу власність управителя ФФБ, достатнього для досягнення мети управління - здійснення спорудження об`єкта будівництва. Ціною договору про участь у ФФБ є розмір винагороди управителя за надані ним з управління майном.

В пункті 10 договорів закріплено право довірителя до запланованої дати прийняття будівництва в експлуатацію відмовитись від участі у ФФБ шляхом розірвання договору та отримати з Фонду кошти відповідно до правил фонду та умов договору. При цьому причина відмови від участі у ФФБ не має значення.

Висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для внесення змін до договорів є правильними.

Договори про участь у ФФБ є договорами приєднання (пункт 42 договорів).

Відповідно до статті 634 ЦК України договір приєднання - це договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частина друга статті 634 ЦК України чітко передбачає випадки, коли договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася.

Відповідно до положень частини першої, другої статті 633 ЦК України вказані договори є публічними, умови яких встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 227 «Про затвердження Типового договору про участь у фонді фінансування будівництва» іншими нормативно-правовими актами встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні таких договорів, що відповідає вимогам частини п`ятої статті 33 ЦК України.

Відповідно до частини шостої статті 633 ЦК України, умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Договори про участь у ФФБ від 29 серпня 2014 року були укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «АКБ «Аркада» при наданні позивачем згоди на участь у ФФБ виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція» на підставі повного визнання правил цього Фонду.

Правила Фонду фінансування будівництва, відповідно до статті 12 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами системи ФФБ - управителем, забудовником та кожним довірителем.

Пункти 42 та 43 спірних договорів передбачають внесення змін до договорів про участь у ФФБ лише за взаємною згодою сторін, які після викладення їх в письмовій формі та підписання сторонами набувають для них обов`язкової сили.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку, що до договорів про участь у ФФБ, укладених між позивачем та банком 29 серпня 2014 можуть бути внесені зміни за спільною згодою сторін при умові, що зміни не торкнуться істотних умов договорів та не будуть суперечити Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», Типовому договору про участь у фонді фінансування будівництва, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від

20 березня 2013 року № 227, Правилам Фонду фінансування будівництва виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція».

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що суди відмовилися розглядати вимоги

1-8 та 17-19, пославшись на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2015 року, яким відмовлено в задоволенні аналогічних позовних вимог, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання умов договорів

№ 67592 та № 67593 від 29 серпня 2014 року несправедливими відмовлено.

Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 . 1-8, а також 17-19 є безпідставними, оскільки судовим рішенням встановлено правомірність дій відповідачів, відсутність підстав для внесення змін до договорів щодо поточної ціни вимірної одиниці та доповнення договорів в цій частині.

Згідно статті 61 ЦПК України (в редакції 2004 року) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічне правило містить в статті 82 ЦПК України, в редакції Закону

№ 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Доводи заявника про відсутність мотивування в судових рішеннях висновків, не може бути прийнято судом касаційної інстанції, як підстава для скасування законних судових рішень.

Не є підставою для скасування судових рішень, доводи заявника про те, що апеляційним судом не розглянуто апеляційну скаргу в частині оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року (про залишення позовної заяви без руху) та ухвали Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову), оскільки як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, ОСОБА_1 просив скасувати лише рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року. В подальшому ним було подано доповнення до апеляційної скарги (т. 1, а. с. 201-206), в яких додатково позивач просив скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2015 року (про залишення позовної заяви без руху) та ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Позивачу необхідно було сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

За пунктом 6, 13 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові), визначення розміру судових витрат.

За таких обставин, ОСОБА_1 не позбавлений можливості подати окремо апеляційні скарги на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від

24 листопада 2015 року (про залишення позовної заяви без руху) та ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року (про повернення заяви про забезпечення позову).

Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги, заявник просив скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2015 року. Однак, у матеріалах цивільної справи № 757/40565/15-ц ухвала від

22 листопада 2015 року не приймалася, матеріали справи такої не містять.

Скасування рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року з підстав не розгляду доповнень до апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року (про залишення позовної заяви без руху) та ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року (про повернення заяви про забезпечення позову) не може бути підставою для скасування правильних по суті і законних рішень з одних лише формальних міркувань. Вказані ухвали суду першої інстанції можуть бути оскарженні окремо від рішення суду в апеляційному порядку.

Є безпідставними доводи заявника про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 від 11 липня 2018 року, яку було подано до Печерського районного суду міста Києва згідно з пунктом 15 перехідних положень ЦПК України, взагалі залишилася не розглянутою та не вирішеною, оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року вказану апеляційну скаргу розглянуто та вирішено питання відповідно до правил статті 358 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги, які були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко