Справа № 570/4959/18
провадження № 6/570/67/2019
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

при секретарі судового засідання КмінВ.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.С.Петлюри, 10) подання приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами

в с т а н о в и в:

для забезпечення виконання зведеного виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. у поданні від 03 червня 2019 року просить визначити частку майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,15 га, кадастровий номер :02:020:2095, що по АДРЕСА_1 , яким боржник ОСОБА_1 володіє спільно з ОСОБА_2 .

Всіх учасників справи належним чином повідомлено про час і місце розгляду подання. Боржник, співвласник майна та стягувач ОСОБА_3 до суду не з`явилися, приватний виконавець та представник стягувача адвокат Мазурок В.С. у поданих до суду заявах просять подання розглянути у їх відсутність та його задоволити. Беручи до уваги те, що їх явка не є обов"язковою, зважаючи на встановлені строки розгляду подання, суд дійшов висновку про можливість розглянути подання у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом, у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Рівненській області перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Рівненським районним судом Рівненської області по справі № 570/4959/18, рішення від 22 березня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 14 листопада 2017 рокув сумі 84 960 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 849 грн. 60 коп.

У відповідності до повідомлення приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. 22 квітня 2019 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копії постанов про відкриття виконавчого провадження, бланк декларації, виклик на 02 травня 2019 року, а також інші документи виконавчого провадження, згідно з описом вкладень у рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення направлено боржнику 23 квітня 2019 року на адресу, зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 . Лист було повернуто за закінченням встановленого строку зберігання.

У зв`язку з чим, 22 квітня 2019 року винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника. Останню було направлено до АТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Ощадбанк» для виконання, а також запитано про залишки коштів на рахунках боржника. Однак, станом на сьогодні інформація про залишки коштів не надходила.

У відповідності до повідомлення Пенсійного фонду України № від 22 квітня 2019 року про осіб боржників, які отримують пенсії, інформацію про боржника не знайдено. Також, згідно відповіді Пенсійного фонду України № від 22 квітня 2019 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, інформацію про боржника не знайдено.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № від 22 квітня 2019 року про номери рахунків, відкритих юридичними особами та або фізичними особами підприємцями відносно боржника боржник має відкритий рахунок у Рівненській філії АТ КБ «Приватбанк». Також, згідно відповіді Державної фіскальної служби України № від 23 квітня 2019 року про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб відносно боржника відсутня.

На підставі отриманих відповідей з реєструючих органів встановлено, що у боржника відсутнє рухоме майно, на яке може бути звернено стягнення, зокрема, згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області від 26 квітня 2019 року № 31/17-1340 за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно відповіді Управління Держпраці у Рівненській області від 03 травня 2019 року № 01-12/2194 за боржником великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів не зареєстровано. Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області від 03 травня 2019 року № 08-08/2237 за боржником сільськогосподарської, дорожньо-будівельної та іншої техніки не зареєстровано.

Згідно повідомлення Управління державної міграційної служби України в Рівненській області від 26 квітня 2019 року встановлено, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Рівненським РВ УМВС 08.01.1998, паспорт громадянина України для виїзду за кордон відсутній.

З метою перевірки майнового стану боржника приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. 14 травня 2019 року здійснено виїзд за місцем проживання боржника, однак, зі слів особи, який представився чоловіком ОСОБА_1 , остання була відсутня. У зв`язку з чим, боржнику залишено виклик на 16 травня 2019 року та вимогу про сплату боргу за виконавчим документом (акт приватного виконавця від 14 травня 2019 року). На вказаний виклик боржник до приватного виконавця не з`явилася.

З інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що боржнику на праві спільної сумісної власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу 19 жовтня 2004 року за реєстровим №2518, належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 51,2 кв.м, житловою площею 35,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також, боржнику на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності №7927101 від 14.08.2013, належить земельна ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,15 Га, кадастровий номер :02:020:2095, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласником вищевказаного нерухомого майна є ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий 20.07.1998 Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області (засоби зв`язку невідомі).

Станом на сьогодні боржником рішення виконано не було, будь-яких коштів у рахунок погашення заборгованості за виконавчими документами на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. не надходило. Декларацію про доходи та майно боржником не подано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення не здійснено.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно норм ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням. Відповідно до п.6 ст.48 Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Ч.2 ст.370 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У відповідності до ст.443 ЦПК України подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі №6-785цс15 від 06 липня 2015 року визначено, що положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При вирішенні питання суд врахував, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання приватного виконавця в порядку ст.379 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. За таких умов суд приходить до переконання, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, тому клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи, що право власності боржника на вказаний будинок підтверджено правовстановлюючими документами, враховуючи, що виконавцем надано належні, допустимі та достатні докази, які свідчили б про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника.

З огляду на викладене, керуючись ст.443 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

задоволити подання приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області про визначення частки майна боржника.

Визначити майно ОСОБА_1 в спільному сумісному майні з ОСОБА_2 , як 1/2 частку цього майна, зокрема, 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,15 га, кадастровий номер :02:020:2095, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кушнір Н.В.