СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-ві/759/45/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва від Марко Я.Р. по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні судді Святошинського районного суду м. Києва Марко Я.Р. знаходиться вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2019 справу за матеріалами позовної заяви направлено до Верховного суду для визначення підсудності (а.с. 6).

Ухвалою Верховного суду від 09.09.2019 відмовлено у задоволенні у визначеності підсудністю та направлено справу з доданими до неї матеріалами повернуто до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 12).

24.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва Марко Я.Р. з підстав п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Вивчивши клопотання та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2019 заяву представника відповідача про відвід головуючому судді Миколаєць І.Ю. по вказаній справі та в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України передано для вирішення питання про відвід.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У силу приписів ч. 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді можливо розглянути без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві, як підстави для відводу, не підтверджені належними доказами, не можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відтак, заява про відвід головуючому судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва від Марко Я.Р. по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Ул`яновська