Справа № 663/1973/19
Провадження № 2/663/695/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Шульги К. М.

секретаря Миронюк М. М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Скадовська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати, що житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0613 га по АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя; визнати за позивачем ідеально право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0613 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 2007 року вона почала проживати з відповідачем без реєстрації шлюбу у належному їй будинку по АДРЕСА_2 . Протягом 2008-2009 років вони разом за рахунок спільних коштів та власної праці здійснювали будівельні роботи на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Дана земельна ділянка була виділена відповідачу на підставі рішення Скадовської міської ради №192 від 04.08.1993, але через брак коштів він не проводив будівельні роботи, у зв`язку з чим рішенням Скадовської міської ради №284 від 19.12.2007 було продовжено термін дії рішення №192 від 04.08.1993, надавши йому 2-річний строк для завершення будівництва. 23.09.2015 сторони зареєстрували шлюб, і у 2018 році за рахунок спільних коштів завершили будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 . Між сторонами існувала домовленість зареєструвати право власності на цей будинок за кожним з них в рівних частинах, тобто по 1/2. Разом з тим, відповідач не дотримався домовленості та зареєстрував право власності за собою без відома позивачки. Вважає, що побудований за їхні спільні кошти житловий будинок має бути визнаний спільним майном подружжя з визначенням часток кожного по 1/2. Також зазначає, що відповідач під час шлюбу на підставі рішення Скадовської міської ради від 28.02.2019 №941 отримав у власність із земель житлової та громадської забудови м. Скадовська земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 613,0 кв.м., кадастровий номер :01:188:0075, та зареєстрував за собою право власності на неї. Оскільки відповідачу земельна ділянка виділена для обслуговування житлового будинку, відповідно позивачці, якій виділяється 1/2 частина будинку, повинна бути передана у власність така ж частка земельної ділянки. Просить визнати, що житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0613 га, розташовані по АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя; визнати за позивачем ідеально право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0613 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач, її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно зазначивши про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти задоволення вимог позивача, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2015, що підтверджується даними паспорта та свідоцтвом про шлюб (а.с.8, 10, 15).

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 з 19.11.2018 та земельної ділянки площею 0,0613 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 з 02.04.2019 (а.с.25, 26).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують (зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 № 6-843цс17).

Аналогічні положення закріплено також у цивільному законодавстві. Так, відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст.61 СК України).

Таким чином, вищевказане нерухоме майно житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0613 га по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки набуте під час шлюбу.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з положеннями ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ст.70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Статтею 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

При вирішенні питання належності до спільного майна подружжя земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, суд виходить з наступного.

У п.18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 №2) роз`яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Системний аналіз змісту наведених норм ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні прав власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Загальні норми закріплюють принцип нерозривності об`єкта нерухомого майна із земельною ділянкою, на якій об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

На підставі викладеного, з урахуванням позиції відповідача, який визнав позов та не заперечував визначити частки у житловому будинку та земельній ділянці по 1/2 кожному, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.70, 74 СК України, ст.120 ЗК України, ст.ст.368, 372 ЦК України, ст.ст.4, 13, 206, 263-265, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні задовольнити.

Визнати, що житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0613 га, кадастровий номер :01:188:0075, розташовані по АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ідеально право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0613 га, кадастровий номер :01:188:0075, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області К.М. Шульга

Повний текст рішення

виготовлено 04.10.2019