Ухвала

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 757/24841/15-ц

провадження № 61-26179св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - Печерський відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року у складі судді Цокол Л. І. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Рубан С. М., Желепи О. В., Іванченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Печерський відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Печерський ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) про стягнення заборгованості за аліментами, нарахування та стягнення пені.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2008 року з ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи з 28 грудня 2006 року до повноліття останнього. ОСОБА_3 ухиляється від сплати аліментів. Загальна сума заборгованості за аліментами становить 99 945 грн та пеня за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 19 950 грн 28 коп.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 99 945 грн та неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у розмірі 19 590 грн

28 коп.

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості за аліментами.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що він своєчасно сплачував аліменти у визначеному розмірі, при цьому ОСОБА_2 зловживала своїми правами та створювала обставини, які унеможливлювали виконання судових рішень та штучно створювала заборгованість по виплаті аліментів. Також зазначав, що виконавчий лист ніколи не знаходився на виконанні, при цьому він сплачував належні кошти на утримання дитини.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд задовольнити його позовні вимоги про звільнення від заборгованості за аліментами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва

від 15 березня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_3 об'єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_2

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 91 145 грн

62 коп. та неустойку (пеню) у розмірі 18 684 грн 40 коп. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач має заборгованість за аліментами у розмірі 91 145 грн 62 коп. у зв'язку з несвоєчасною та не у повному обсязі сплатою грошових коштів за рішенням суду. Суд виходив з відсутності належних та допустимих доказів наявності істотних обставин, які б давали суду підстави повністю або частково звільнити боржника від сплати заборгованості за аліментами. Виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів було відкрито, у ньому здійснювались виконавчі дії, відповідачем не у повному обсязі сплачувались аліменти, що призвело до утворення заборгованості.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що наявність заборгованості ОСОБА_3 за аліментами у розмірі 91 145 грн 62 коп. підтверджується розрахунком, складеним державним виконавцем 06 грудня 2016 року та затвердженим начальником Печерського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. Вказаний розрахунок відповідачем не оскаржений та не спростований. Крім цього, відповідачем не надано належного розрахунку, який би підтверджував відсутність вищевказаної заборгованості за аліментами.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким його зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що він сплачував аліменти, але ОСОБА_2 не отримувала їх у повному обсязі, створювала при цьому штучну заборгованість за аліментами та зверталась до правоохоронних органів у зв'язку з їх несплатою. Виконавчий лист на стягнення аліментів у розмірі 1 500 грн щомісячно не було пред'явлено до ВДВС у Печерському районі м. Києва, тому у державного виконавця були відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження по сплаті аліментів у розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи з 28 грудня 2006 року. 18 жовтня 2014 року ОСОБА_4 виповнилось 18 років, відповідно рішення суду апеляційної інстанції про стягнення аліментів втратило чинність, тому неустойка включно до 2015 року не могла бути нарахованою.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що при постановленні оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції судом застосовувалася стаття

196 СК України.

Стосовно застосування статті 196 СК України висловлені правові висновки, які містяться в постановах Верховного Суду України від 02 листопада

2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі

№ 6-2589цс15, від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі

№ 6-300цс16. Відповідно до цих правових висновків неустойка (пеня) за один місяць рахується як заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 333/6020/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Оскільки справа № 333/6020/16-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 694/900/16-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 757/24841/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Печерський відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про стягнення заборгованості за аліментами, нарахування та стягнення пені; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості за аліментами за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 10 жовтня 2017 року, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 333/6020/16-ц.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк