Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 657/2649/15-ц

провадження № 61-10562св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Прокуратура Каланчацького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головне управління Державного казначейства України в Херсонській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Воронцової Л. П., Бугрика В. В., Ігнатенко П. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Каланчацького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Позовна заява мотивована тим, що 02 серпня 2013 року йому вручено повідомлення про підозру у розбійному нападі, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 187 КК України.

Вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 20 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 187 КК України, у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 17 березня 2015 року апеляційну скаргу Прокуратури Каланчацького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області залишено без задоволення, а вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 20 листопада 2014 року залишено без змін.

Внаслідок незаконного затримання, притягнення до кримінальної відповідальності, тримання під вартою, незаконного перебування під слідством та судом він зазнав моральних страждань та був позбавлений можливості працювати. Незаконні дії органів досудового слідства негативно вплинули на його відносини з оточуючими людьми, він змушений докладати значних зусиль для поновлення своїх порушених прав.

Вартість наданої йому правової допомоги становить 20 000,00 грн, а моральна шкода складає 100 000,00 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державного бюджету України на його користь майнову та моральну шкоду у розмірі 120 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 14 липня 2016 року у складі судді Ковальчук О. В. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів дізнання, досудового слідства і прокуратури кошти, у розмірі 27 560,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, слідства, прокуратури, суду. Позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності. Врахувавши, що ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом з 02 серпня 2013 року (оголошення підозри) до 17 березня 2015 року (постановлення ухвали апеляційного суду), тобто 20 місяців 15 днів, а також глибину душевних страждань, суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 27 60,00 грн. Відмовляючи у позові ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн, суд виходив з їх недоведеності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 29 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 14 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що проводить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду, здійснює Державна казначейська служба України шляхом безспірного списання коштів державного бюджету. Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби у Херсонській області і суд розглянув справу за участю вказаного відповідача. Державну казначейську службу України до участі у справі залучено не було. Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області є неналежним відповідачем у справі. Суд першої інстанції у порушення вимог статті 33 ЦПК України 2004 року не залучив до участі у справі належного відповідача, в той час як апеляційний суд позбавлений процесуального права проводити заміну відповідача або залучати співвідповідача, а отже, й перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду, ухваленого за позовом до осіб, які не є належними відповідачами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та справу направити на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що внаслідок притягнення його до кримінальної відповідальності з`явилися надлишкові перешкоди у вигляді штучно заподіяного проблемного перебігу життєвих подій, його життя наповнено стресовим фактором, тривалим психологічним дискомфортом, йому було завдано моральну шкоду. Після обрання йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він втратив можливість спілкуватися зі своєю сім`єю, допомагати по господарству та надавати матеріальну допомогу. Незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності впливає на репутацію його дочки, у випадку, якщо вона виявить бажання бути державним службовцем чи працювати у правоохоронних органах. Моральна шкода визначена рішенням суду першої інстанції у розмірі, який є значно меншим ніж це передбачено вимогами чинного законодавства України.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом подати відзив на касаційну скаргу.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Каланчацького районного суду Херсонської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 28 лютого 2018 року справу передано судді-доповідачу Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

02 серпня 2013 року ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру у розбійному нападі, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 187 КК України.

Вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 20 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 187 КК України, у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 17 березня 2015 року апеляційну скаргу Прокуратури Каланчацького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області залишено без задоволення, а вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 20 листопада 2014 року залишено без змін.

Отже, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебував під слідством та судом у період з 02 серпня 2013 року (оголошення підозри) до 17 березня 2015 року (постановлення ухвали апеляційного суду), тобто 20 місяців 15 днів.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі, незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (статті 1176 ЦК України).

Згідно з частинами першою та третьою статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

У наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; моральна шкода (стаття 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством 20 місяців 15 днів, а тому у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди відповідно до статті 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», яка визначається, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно із статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

З урахуванням викладеного розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Такий правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6?2203цс15 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18).

Враховуючи, що розмір мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» складає 1 450,00 грн, то мінімальний розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 , становить 29 701,61 грн (20 місяців х 1 450,00 грн + 701,61 (15 днів х 46,77 грн)).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, однак не звернув увагу на те, що мінімальний розмір моральної шкоди, завданої органами дізнання, досудового слідства, суду та прокуратури, який підлягає стягненню на користь позивача становить 29 701,61 грн, та безпідставно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, у меншому розмірі - 27 560,00 грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не дослідив наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та співставленні, не дав їм належну правову оцінку, не виконав вимоги цивільного судочинства та не застосував норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, помилково виходив із того, що спір пред`явлено до Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області, яке не є належним відповідачем у справі, і на цій підставі ухвалив рішення про відмову у позові.

Однак, з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до статті 30 ЦПК України 2004 року сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Пунктом 1 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 жовтня 2011 року № 1280 (далі - Положення), визначено, що Головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головне управління Казначейства) є територіальними органами Державної казначейської служби України.

Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 14 пункт 4 Положення).

Відповідно до пункту 18 Положення Головне управління Казначейства є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в установах Казначейства та банках.

З урахуванням зазначеного, висновок суду апеляційної інстанції про те, що Головне управління Державного казначейства України в Херсонській області є неналежним відповідачем у справі, є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 412 ЦПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції та, з`ясувавши чинники, які враховуються під час визначення розміру відшкодування шкоди, а саме негативні наслідки, які продовжуються для позивача після ухвалення виправдовувального вироку, характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, тривалість, тяжкість вимушених змін у його житті, взявши до уваги засади розумності, виваженості й справедливості, ухвалює нове рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у розмірі 35 000,00 грн. Позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, яка полягає у витратах на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29 вересня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Прокуратури Каланчацького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, задовольнити частково.

Стягнути з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В.Черняк