Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 515/1139/16-ц

провадження № 61-11915св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець Дунаєнко Олександр Анатолійович,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дєордієва Ірина Вікторівна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ФОП ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Гірняк Л. А., Дрішлюк А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

18 липня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області, в якій з урахуванням уточнень просив усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом знесення розташованого на ній комплексу будівель і споруд (причал), що складається з адміністративної будівлі літ. «А» площею 63,6 кв. м, будівлі літ. «Б» площею 32,0 кв. м, будівлі літ. «В» площею 18,8 кв. м, дворових споруд № № 1-4, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,4999 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі договору оренди земельних ділянок, укладених між Татарбунарською районною державною адміністрацією, ним ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_6 , він (позивач) є орендарем вищезазначеної земельної ділянки, а наявність на ній комплексу будівель і споруд у вигляді причалу створює перешкоди у здійсненні ним права користування.

Зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 лютого 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , остання є власником комплексу будівель і споруд (причал).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року, задоволено адміністративний позов прокурора та скасовано реєстрацію Декларації про готовність до експлуатації об`єкта - комплексу будівель і споруд № АДРЕСА_1, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 17 жовтня 2013 року; рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області від 12 листопада 2013 року № 7845017 про державну реєстрацію права власності на комплекс будівель і споруд № АДРЕСА_1.

Цими ж судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 не мала права користування земельною ділянкою, на якій побудоване спірне нерухоме майно (причал), та не мала права на їх забудову. Право користування зазначеною земельною ділянкою належало виключно орендаторам цієї ділянки, зокрема, йому (позивачу) та ФОП ОСОБА_6 .

Оскільки судовими рішеннями встановлено факт незаконного набуття права власності на спірне майно відповідачем ОСОБА_1 , свідоцтво про право власності є недійсним, відсутні правові підстави для державної реєстрації права власності на згадане майно за ОСОБА_5 , просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,4999 га, кадастровий номер :01:003:0003, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається з адміністративної будівлі літ. «А» площею 63,6 кв. м, будівлі літ. «Б» площею 32,0 кв. м, будівлі літ. «В» площею 18,8 кв. м, дворових споруд №№ 1-4, шляхом знесення зазначеного нерухомого майна.

Скасовано забезпечення позову у вигляді заборони вчинення будь-яких правочинів відносно земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0003, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається з літ. «А» - адмінбудівлі площею 63,6 кв. м, літ. «Б» - будівлі площею 32,0 кв. м, літ. «В» - будівлі 18,8 кв. м, № № 1-4 - дворових споруд, що розташовані на земельній ділянці 0,4999 га, кадастровий номер :01:003:0003, за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, Тузлівська сільська рада.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що в результаті зведення ОСОБА_1 майнового комплексу (причалу) на спірній земельній ділянці, право користування якою на підставі договору оренди належить позивачу, порушено його права та законні інтереси, як користувача цією земельною ділянкою. ОСОБА_5 придбала комплекс будівель і споруд № 9 ( причал), належним чином не перевіривши правомірність набуття ОСОБА_1 права власності на нього.

Короткий зміст рішення апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5 , скасовано рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2016 року в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 і Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та закрито провадження у справі в цій частині на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2016 року в частині задоволення вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом знесення комплексу нерухомого майна скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що власником майна, яке розташоване на спірній земельній ділянці, відповідно до договору купівлі - продажу від 17 лютого 2014 року є ОСОБА_5 , цей договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний.

Встановивши, що ОСОБА_1 не є власником майна, що підлягає знесенню, суд дійшов висновку про те, що діями останньої права позивача не порушуються.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд не з`ясував фактичних обставин справи, не надав їм належної правової оцінки, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дєордієва Ірина Вікторівна про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом знесення комплексу нерухомого майна.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2017 року у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року вищезазначену справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 515/1139/16 передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до договору оренди земельних ділянок від 27 червня 2007 року Татарбунарська райдержадміністрація передала, а фізичні особи - підприємці ОСОБА_2 та ОСОБА_6 отримали у строкове (25 років) платне користування земельні ділянки несільськогосподарського призначення, які знаходяться на території 2-3 км піщаної коси Чорного моря, загальною площею 1,549 га.

Також установлено, що 05 листопада 2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності на комплекс будівель та споруд (причал), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1

Запис про державну реєстрацію права власності внесений на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12 листопада 2013 року Реєстраційною службою Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області.

У подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 17 лютого 2014 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_5 комплекс будівель і споруд (причал), загальною площею 114,4 кв. м, що складається з адмінбудівлі літ. «А» площею 63,6 кв. м, будівлі літ. «Б» площею 32,0 кв. м, будівлі літ. «В» площею 18,8 кв. м, дворових споруд № № 1-4, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,4999 га, кадастровий номер :01:003:0003, та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року задоволено адміністративний позов прокурора та скасовано реєстрацію Декларації про готовність до експлуатації об`єкта - комплексу будівель і споруд № АДРЕСА_1, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 17 жовтня 2013 року, серії ОД № 0754; рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області № 7845017 від 12 листопада 2013 року про державну реєстрацію права власності на комплекс будівель і споруд № АДРЕСА_1.

Під час розгляду зазначеної вище справи суди встановили відсутність у ОСОБА_1 документів, що посвідчують право власності (користування) спірною земельною ділянкою.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 , як до особи, яка побудувала на спірній земельній ділянці комплекс будівель та споруд, позивач просив захистити його право на орендовану земельну ділянку та звільнити її від нерухомого майна, розташованого на ній.

Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За змістом статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Встановивши, що власником майна, яке розташоване на спірній земельній ділянці, про знесення якого просить позивач, не є ОСОБА_1 , це майно належить ФОП ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, презумпція правомірності якого не спростована, і провадження у справі в частині вимог до неї закрито з огляду на підвідомчість господарському суду, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові. Ухвала суду про закриття провадження позивачем не оскаржується.

Аргументи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до оцінки доказів, а також незгоди заявника з висновками щодо оцінки цих доказів та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:І. О. Дундар

В. І. Журавель Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук