Провадження № 2/243/3112/2019
18 жовтня 2019 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Воронкова Д.В.,
за участю секретаря Нікіфорової В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
16.09.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровані його діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з 15 травня 2014 року в будинку не проживають, особистих речей в будинку не мають. Оскільки відповідачі не мешкають у вказаному будинку вже більше п`яти років, а їх реєстрація в будинку створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, він вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позивач та його представник адвокат винник З.Г. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти винесення заочного рішення (а.с.12).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, судові повістки, що направлялися на їх адресу, повернулися за закінченням строків зберігання (а.с.25). За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне.
ОСОБА_2 належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва о праве власності на будівництво від 01.12.1989 року. (а.с.6).
Згідно з відомості з держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1 , власником майна є ОСОБА_1 (а.с.27)
З домової книги для приписки громадян вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-10).
Згідно Акту № 439 від 06.09.2019 року, складеного керівником Комітету мікрорайону «ЖД №2», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 15.05.2014 року по теперішній час не мешкають у будинку АДРЕСА_1 (а.с.11).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ст. ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Судом встановлено, що відповідачі не мешкають у спірному будинку більше п`яти років, самостійно покинули зазначений будинок та перестали у ньому мешкати.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідачі мають бути визнаними такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки їх право користування будинком АДРЕСА_1 перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.
Позивач не наполягає на стягненні з відповідачів судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 346, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду Д.В. Воронков