пр. № 2/759/6683/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю суду,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з Шевченківського районного суду м. Києва на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 000,00 грн., яка була йому спричинена Шевченківським районним суду м. Києва та суддею Шевченківського районного суду м. Києва Осауловим А.А. затягуванням суддею розгляду справи №759/12139/19.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до Шевченківського районного суду м. Києва. Зазначає, що суддя Шевченківського районного суду м.Києва затягує розгляд справи і що саме цим суд та суддя завдали йому моральну шкоду в розмірі 20 000 000,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Разом з тим, між позивачем та суддею (відповідачем) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції, оскільки не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, так як оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку передбаченому процесуальним законом.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Таким чином суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному прецесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Законність процесуальних актів і дії (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Тобто подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність (ст.ст. 126, 129 Конституції України).

На підставі п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на те, що позивач не був позбавлений можливості реалізувати своє право на оскарження ухвали суду якою він і скористався, а на дані спірні правовідносини не поширюється юрисдикція судів на розгляд заявлених позивачем вимог в порядку цивільного судочинства, оскільки чинним законодавством України не передбачено право особи на відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої внаслідок вчинення процесуальних дій у зв`язку з розглядом справи та при ухвалені судових рішень у справах цивільної, адміністративної юрисдикції, суд відмовляє у відкритті провадження в справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю суд, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць