Справа №345/4168/19
Провадження № 2/345/1566/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Кардаш О.І., з участю секретаря судового засідання Заткальницької Н.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод з здійсненні права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом вимоги якого мотивує наступним. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.08.2018 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. При цьому, позивачу по справі належить на праві спільної часткової власності 27/100 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Дане майно їй присуджено рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.04.2019 шляхом поділу майна подружжя. Іншою частиною будинковолодіння в розмірі 27/100 частин володіє відповідач по справі ОСОБА_2 , а іншими частками цього будинку володіють його родичі, їх частини будинку відокремлені огорожею і окремим входом та заїздом.

З 2018 відповідач почав обмежувати позивачу доступ до будинковолодіння шляхом встановлення спеціальної засувки на хвіртку до будинку, яку відкриває він сам із середини подвір`я, тим самим зробив неможливим ОСОБА_1 доступ до спільного житла, чим відповідно чинить перешкоди у користуванні майном. На неодноразові звернення щодо надання позивачу можливості мати вільний доступ до своєї частки будинковолодіння, відповідач жодним чином не реагує. Також ОСОБА_1 зверталася з заявою на неправомірні дії відповідача щодо чинення перешкод у вільному доступі до своєї власності до працівників поліції, а за результатами розгляду її скарги була проведена перевірка, згідно якої встановлено, що ОСОБА_2 дійсно закриває хвіртку на засув, а з його слів час від часу відкриває.

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 не має вільного та безперешкодного доступу до своєї власності.

Також позивач зазначає, що незаконними діями відповідача щодо порушення її права власності їй завдано і моральної шкоди.

Зважаючи на вищевикладене позивач просить суд постановити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні будинковолодінням по АДРЕСА_1 шляхом зняття (демонтажу) засувки із хвіртки до будинковолодіння по АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Від відповідача до суду надійшло письмове заперечення в якому останній не заперечив, що ним було встановлено замок на хвіртку до будинку по АДРЕСА_1 , співвласником якого він являється. Поряд з цим значив, що нікому перешкод у користуванні житлом не чинить, а ОСОБА_1 протягом останніх 17 років постійно проживає закордоном.

Від представника позивача - Кобзана Р.М. через канцелярію суду надійшла заява з додатками, в якій останній зазначив, що позиція відповідача по суті спору в запереченні не зазначена, а тому він надає суду диск з відеозаписом та фотознімок хвіртки, що підтверджують факт здійснення відповідачем перешкод у користуванні частиною будинковолодіння позивачем.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши зібрані докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.04.2019 проведено поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10-11). Зокрема, за ОСОБА_1 визнано право власності на 27/100 частин будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Даний факт також підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12). Також вищевказаним рішенням суду визнано право власності на 27/100 частин будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2 за відповідачем по справі ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно довідки про склад сім`ї, вданої ЦНАП Калуської міської ради, № 27013 від 05.09.2019 в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають сторони по справі та інші члени сім`ї (а.с. 9).

Той факт, що ОСОБА_1 не має вільного та безперешкодного доступу до своєї власності - будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2 підтверджується довідкою про результати розгляду заяви ОСОБА_1 (а.с. 14). Окрім цього, постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.10.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу (а.с. 15). Зокрема, судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникають непорозуміння через доступ до їхнього спільного житла.

Також в матеріалах справи наявні фотознімки засувки на хвіртці, факт наявності якої сторони не заперечують (а.с. 16).

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зі сторони відповідача не надано до суду доказів тому, що він не створював перешкод позивачу у користуванні житлом - будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК України, про те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Проведення демонтажу засувки із хвіртки до будинковолодіння по АДРЕСА_1 зробить можливим доступ позивача до частини своєї частини житла, що відновить права та законні інтереси ОСОБА_1 .

Виходячи із положень цивільного законодавства, яким гарантовано власнику майна захист його прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено, що моральна шкода позивача полягає у відсутності в неї можливості потрапити до своєї частини будинку, оскільки доступ до житла їй обмежено. Суд вважає, що наведене справді негативно впливає на моральний стан ОСОБА_1 , оскільки остання маючи у своїй власності житло, не може повноцінно ним користуватись.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача, її фінансове становище та вищевказані обставини, досліджені в судовому засіданні, і вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та на її користь з відповідача слід стягнути 3000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

В силу ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити частково.

Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати у розмірі: по сплаті судового збору- 1536, 8 грн. (а.с.1, 2), а також витрати за надання правової допомоги - 2500, 00 грн. (а.с. 18).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 321,391 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 18, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні будинковолодінням по АДРЕСА_1 шляхом зняття (демонтажу) засувки із хвіртки до будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 3000, 00 грн. моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 судові витрати у розмірі: по сплаті судового збору- 1536, 8 грн., а також витрати за надання правової допомоги - 2500, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: