18.03.2019 227/52/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря: Овчиннікової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року позивач звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що він на підставі договору дарування є власником будинку за адресою м.Добропілля вул. Перемоги, 85/1. Відповідач є чоловіком його дочки ОСОБА_3, яка знаходиться з ним у зареєстрованому шлюбі. Відповідач постійно проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. В 2012 році він як власник житла, на прохання відповідача дав згоду на реєстрацію місця проживання останнього у його квартирі. Проте жодного дня відповідач ОСОБА_2 в його будинку з 2012 року не мешкав. А тому вважає, що відповідач на підставі вимог ст. 405 ЦК України втратив право на користування вказаним житлом.

Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить провести розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 16 червня 1998 року ОСОБА_1 прийняв в дар 1/2 ідеальну частку житлового будинку №85, що знаходиться в м.Добропілля Донецької області по пр. Перемоги, що складає з себе трикімнатну квартиру №1. Договір зареєстровано в реєстрі за №1789. (а.с.7)

З домової книги вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване з 23 березня 2012 року за адресою м.Добропілля пр. Перемоги, 85/1. (а.с.8-9)

Відповідно до довідки виданої головою правління ОСББ «Перлина-Добропілля» за адресою м.Добропілля м-н Молодіжний, 31/13 з 2012 року по теперішній час постійно фактично мешкають такі особи: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.20)

З довідки голови квартального комітету по пр. Перемоги від 25 листопада 2018 року вбачається, що за адресою м.Добропілля пр. Перемоги, 85/1 зареєстрований ОСОБА_2 з 2012 року, проте фактично за адресою не проживає. (а.с.11)

Свідоцтвом про шлюб серії І-НО №009903 підтверджується, що ОСОБА_2 перебуває з 25 червня 2005 року у шлюбі з ОСОБА_3. (а.с.12)

Свідцтвом про народження серії V-НО № 399068 від 28 лютого 1983 року підтверджується, що батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_7. (а.с.13)

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Як розяснено у пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Відповідно д вимог ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 понад один рік без поважних причин не мешкає за адресою АДРЕСА_2, а тому суд вважає, що він втратив право користування спірним жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.

Керуючись ст. 405 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 274-279, 353-355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2, адреса місця реєстрації: м. Добропілля пр.-т Перемоги буд. 85 кв.1, адреса проживання: м. Добропілля мрн. Молодіжний буд. 31 кв.13), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.С. Мацишин

18.03.2019