Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 644/3860/18

провадження № 61-12775св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради (Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, у складі судді Горчакової О. І., від 22 лютого

2019 року та постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенка І. С., від 06 червня

2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харковаз позовом до ОСОБА_2 про зміну порядку участі у вихованні дитини та зобов`язання не чинити перешкод.

Позовна заява мотивована тим, що на початку 2010 року він познайомився з ОСОБА_2 та з вересня 2011 року сторони стали проживати разом за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якого позивач записаний батьком.

Із лютого 2013 року стосунки між ним і ОСОБА_2 стали носити формальний характер і підтримувались лише заради дитини. Незважаючи на припинення стосунків із ОСОБА_2 він оплачував комунальні послуги за місцем проживання дитини, повністю матеріально забезпечував дитину, придбавав їжу, одяг, ліки, оплачував вартість гуртків, літній відпочинок.

05 серпня 2015 року він одружився на іншій жінці, внаслідок чого відносини між сторонами значно погіршилось. Незважаючи на те, що він всіма силами намагався матеріально забезпечувати сина і приймати участь у його вихованні, відповідач постійно знаходила нові причини для того, щоб зустрічі або не відбувались взагалі, або відбувались у мінімальній кількості.

У зв`язку з чим 06 грудня 2016 року він звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку участі у вихованні сина.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року, його позов задоволений частково. Визначений спосіб участі у спілкуванні та вихованні сина за наступним графіком: перша, третя субота місяця з 9 год 00 хв до 13 год 00 хв; друга, четверта неділя місяця з 16 год 00 хв до 19 год 00 хв; щовівторка та щочетверга з 18 год 00 хв до 20 год 00 хв без присутності матері.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року ОСОБА_2 належним чином не виконувала. У випадках, коли він міг зустрітися з сином у визначений судом час, відповідач категорично вимагала повернути сина до закінчення часу спілкування, незалежно від витраченого часу на дорогу.

Вважав, що в інтересах дитини слід змінити спосіб його спілкування з сином та встановити більш тривалі періоди побачень, без присутності матері, з можливістю ночівель дитини за місцем його проживання.

Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог просив суд змінити спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року, та визначити наступний графік його спілкування з дитиною без присутності матері, з можливістю відвідувати з дитиною місця його проживання, різноманітні громадські заклади і установи:

- щовівторка з 16 год 00 хв до 8 год 00 хв середи, з можливістю забрати дитину зі школи, або іншого місця у вівторок о 16 год 00 хв та супроводити дитину до школи до 8 год 00 хв середи;

- щочетверга з 16 год 00 хв до 20 год 00 хв;

- перша, третя субота кожного місяця, починаючи з 17 год 00 хв

до 20 год 00 хв;

- друга, четверта неділя кожного місяця, починаючи з 17 год 00 хв

до 20 год 00 хв;

- в день народження сина (21 травня) - з 10 год 00 хв до 15 год 00 хв;

- кожний парний рік у період шкільних осінніх канікул - першу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня першої половини канікул і до 20 год 00 хв останнього дня першої половини канікул;

- кожний непарний рік у період шкільних осінніх канікул - другу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня другої половини канікул і до 20 год 00 хв останнього дня другої половини канікул;

- кожний парний рік у період шкільних зимових канікул - другу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня другої половини канікул і до 20 год 00 хв останнього дня другої половини канікул;

- кожний непарний рік у період шкільних зимових канікул - першу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня першої половини канікул і до 20 год 00 хв останнього дня першої половини канікул;

- кожний парний рік у період шкільних весінніх канікул - першу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня першої половини канікул і до 20 год 00 хв останнього дня першої половини канікул;

- кожний непарний рік у період шкільних весінніх канікул - другу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня другої половини канікул і до 20 год 00 хв останнього дня другої половини канікул;

- кожний парний рік у період шкільних літніх канікул: з 9 год 00 хв

01 червня до 20 год 00 хв 15 червня, з 9 год 00 хв 04 липня

до 20 год 00 хв 19 липня, з 9 год 00 хв 01 серпня до 20 год 00 хв

15 серпня;

- кожний непарний рік у період шкільних літніх канікул: з 9 год 00 хв

15 червня до 20 год 00 хв 30 червня, з 9 год 00 хв 16 липня до

20 год 00 хв 31 липня, з 9 год 00 хв 15 серпня до 20 год 00 хв

30 серпня;

- в період хвороби дитини - протягом однієї години з 9 год 00 хв

до 20 год 00 хв за місцем знаходження дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. У стягненні судових витрат за заявою представника відповідача відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2017 року вже визначений порядок участі батька у вихованні дитини та підстав для його зміни суд не вбачав. При цьому, судом враховано обставини справи та вік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особливості його психоемоційного розвитку, та те, що дитина тривалий час проживає з матір`ю, яка забезпечує належні умови проживання, виховання та розвитку дитини.

Оскільки, відповідач та її представник адвокат Бондаренко О. В. не надали суду доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, їх обґрунтування та розрахунку суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про відшкодування цих судових витрат.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року, та визначено наступний графік спілкування ОСОБА_1 з дитиною без присутності матері:

- щовівторка з 16 год 30 хв до 19 год 30 хв;

- щочетверга з 16 год 30 хв до 19 год 30 хв;

- перша, третя субота кожного місяця, починаючи з 17 год 00 хв

до 20 год 00 хв;

- друга, четверта неділя кожного місяця, починаючи з 16 год 30 хв

до 19 год 30 хв.

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться в такому віці, коли потребує достатньої батьківської уваги та піклування.

Визначені рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова

від 13 вересня 2017 року (справа № 644/9713/16-ц) години спілкування апеляційний суд вважав на час розгляду справи недостатніми та такими, що не забезпечують належної участі батька у вихованні сина, що є підставою для зміни порядку участі позивача у вихованні дитини, визначеного попереднім рішенням суду.

Апеляційним судом враховано вік дитини, необхідність дотримання дитиною режиму дня, а також можливу зайнятість батька дитини.

Колегія суддів вважала, що на даний час спілкування ОСОБА_1 із сином з ночівлею не за місцем проживання дитини, суперечитиме інтересам дитини. Крім того, судом враховано відсутність в матеріалах справи доказів де саме буде ночувати дитина та наявності створених умов для її ночівлі.

Відмовляючи у задоволенні вимог про спілкування ОСОБА_1 з сином в день народження останнього (21 травня) та в період хвороби дитини, апеляційним судом зазначено, що позивач не позбавлений можливості привітати дитину (спілкуватися з нею) в день народження або у період хвороби за місцем її проживання (знаходження).

Вимоги ОСОБА_1 щодо надання йому можливості проведення спільного відпочинку із сином в період канікул (літніх, осінніх, зимових та весняних) суд вважав передчасними, зазначивши, що дані позовні вимоги можуть бути заявлені після того, коли будуть налагоджені відносини ОСОБА_1 із сином, самої дитини з новою родиною батька, та встановлений тісний зв`язок, довіра та порозуміння між ними. Крім того, при пред`явлені зазначених позовних вимог позивач не зазначив чи буде він знаходитися у відпустці, про місце та умови спільного відпочинку.

Короткий зміст вимог касаційної скарг

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати повністю рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2019 року та скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня

2019 року, в частині відмови у задоволенні вимог про побачення в день народження сина, під час хвороб, у періоди шкільних канікул, а також в частині відшкодування судових витрат на користь ОСОБА_2 , ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у відшкодуванні судових витрат та змінити спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_4 , визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року, визнавши наступний графік його спілкування з дитиною без присутності матері, з можливістю відвідувати з дитиною місця його проживання, а також громадські заклади і установи:

- в день народження сина (21 травня) - з 10 год 00 хв до 15 год 00 хв;

- кожний парний рік у період шкільних осінніх канікул - першу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня першої половини канікул і до 20 год 00 хв останнього дня першої половини канікул;

- кожний непарний рік у період шкільних осінніх канікул - другу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня другої половини канікул і

до 20 год 00 хв останнього дня другої половини канікул;

- кожний парний рік у період шкільних зимових канікул - другу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня другої половини канікул і

до 20 год 00 хв останнього дня другої половини канікул;

- кожний непарний рік у період шкільних зимових канікул - першу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня першої половини канікул і до 20 год 00 хв останнього дня першої половини канікул;

- кожний парний рік у період шкільних весінніх канікул - першу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня першої половини канікул і до 20 год 00 хв останнього дня першої половини канікул;

- кожний непарний рік у період шкільних весінніх канікул - другу половину канікул, починаючи з 9 год 00 хв першого дня другої половини канікул і до 20 год 00 хв останнього дня другої половини канікул;

- кожний парний рік у період шкільних літніх канікул: з 9 год 00 хв

01 червня до 20 год 00 хв 15 червня, з 9 год 00 хв 04 липня

до 20 год 00 хв 19 липня, з 9 год 00 хв 01 серпня до 20 год 00 хв

15 серпня;

- кожний непарний рік у період шкільних літніх канікул: з 9 год 00 хв

15 червня до 20 год 00 хв 30 червня, з 9 год 00 хв 16 липня

до 20 год 00 хв 31 липня, з 9 год 00 хв 15 серпня до 20 год 00 хв

30 серпня;

- в період хвороби дитини - протягом однієї години з 9 год 00 хв

до 20 год 00 хв за місцем знаходження дитини.

В іншій частині постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня

2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь 5 298, 40 грн судових витрат.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 06 червня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 644/386/18 та витребувано її матеріали з місцевого суду.

У серпні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою від 27 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 06 червня 2019 року.

Ухвалою від 30 вересня 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що при винесенні рішень суд першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували частину першу статті 141, статті 153, 157 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Вважав, що ОСОБА_4 дорослішає і все більше потребує його участі у житті та вихованні.

Наголошує на тому, що дуже любить свого сина, а син в свою чергу прихильний до нього. Він має багатий життєвий досвід, який хоче передати сину. Вони із сином дуже радіють зустрічам, під час яких відвідують дитячі майданчики, парки, театри, кафе. При зустрічах він грається з дитиною та іншими дітьми, навчає сина їздити на велосипеді, грати у футбол, долати перешкоди на дитячих майданчиках, плавати; роз`яснює йому значення, призначення речей, предметів, явищ, установ; навчає загальновизнаним нормам моралі, поведінки, взаємодії з однолітками і людьми взагалі, формує у сина уяву по дружбу, товариськість, взаємодопомогу, про повагу до всіх членів родини та значимість сім`ї для кожної людини. Завжди цікавиться інтересами сина, його уподобаннями, тривогами, страхами, навиками.

Він обізнаний з правилами догляду за дитиною, графіком дня і правилами спілкування з сином, орієнтується у життєвих потребах дитини, здійснював догляд за сином протягом закордонних поїздок без участі матері. Має професійний досвід роботи з дітьми.

Він одружений, зареєстрований і фактично проживає в м. Харкові разом із дружиною ОСОБА_6 та її дочкою ОСОБА_7 2008 року народження, які дуже гарно ставляться до його сина і мають регулярні контакти з ним під час їх з сином зустрічей. Будинок, в якому мешкає він і його родина, придатний для проживання його сина в дні побачень.

Враховуючи вік дитини, вважав, що син без будь-якої шкоди для його фізичного і психологічного розвитку, може тимчасово перебувати з батьком не за місцем свого постійного проживання, без присутності матері.

Звертав увагу касаційного суду, що у справі відсутні жодні докази неналагодженості його з сином відносин та відносин його сім`ї з ним, або про проблеми у цих відносинах.

Влітку 2015 та 2016 років з дозволу відповідача ОСОБА_2 він із сином та своєю родиною виїжджали для відпочинку за межі України, де дитина перебувала протягом десяти днів під його опікою без присутності матері, з чим він впорався.

Апеляційний суд не пересвідчився в достатності доказів, наданих для підтвердження факту сплати і суми витрат на послуги адвоката та незаконно стягнув з нього на користь відповідача ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_2 , на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, стягнути із позивача на її користь понесені судові витрати у зв`язку з переглядом справи у касаційному суді, які складаються із

2 000 грн витрат на правничу допомогу та 38 грн поштових витрат.

Вважала, що касаційна скарга містить лише незгоду позивача з прийнятими у справі рішеннями та не містить посилань на порушення судами норм матеріального чи процесуального права, а аргументи позивача не підтверджені жодними доказами та матеріалами справи.

Просила врахувати, що для дитини на даний час у належному позивачу будинку не створено умов для тривалого перебування, оскільки за твердженням самого позивача під час судових засідань він тільки має намір здійснити заходи для створення дитині умов для перебування у будинку в нічний час.

Вона дійсно декілька раз не змогла забезпечити побачення сина з батьком, згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова

від 13 вересня 2017 року, але це було викликано об`єктивними причинами

(її хвороба, хвороба дитини, спільні поїздки разом з сином до іншого міста), натомість позивач не використовував за власним бажанням навіть той час, який був йому визначений судом для побачень та спілкування з сином, зокрема з власної ініціативи не зустрічався із сином у період із середини вересня 2017 року до серпня 2018 року у десять із дев`ятнадцяти субот, у шість із дев`ятнадцяти неділь, у вісім із сорока п`яти вівторків та одинадцять із сорока семи четвергів, тобто одну третину встановленого судом часу.

Наголошувала на тому, що вона ніколи не забороняла та не обмежувала ані сина, ані позивача у спілкуванні один з одним, у тому числі засобами телефонного або відео зв`язку. Будь-які перешкоди у спілкуванні з сином в його день народження та у період його хвороб відсутні.

Позиція органу опіки та піклування

Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради (Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради) відзив на касаційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 постійно мешкає разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року (справа № 644/9713/16-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку участі у вихованні сина задоволено частково. Визначений спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні сина за наступним графіком:

- перша, третя субота місяця з 9 год 00 хв до 13 год 00 хв;

- друга, четверта неділя місяця з 16 год 00 хв до 19 год 00 хв;

- щовівторка та щочетверга з 18 год 00 хв до 20 год 00 хв,

шляхом побачень без присутності матері, ОСОБА_2

Висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради

від 17 вересня 2018 року щодо зміни встановленого порядку участі

ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина зазначено за доцільне встановлення нового порядку участі, визначивши час побачень:

- перша, третя субота місяця з 9 год 00 хв до 14 год 00 хв;

- друга, четверта, неділя місяця з 15 год 00 хв до 19 год 00 хв;

- щовівторка та щоп`ятниці з 17 год 00 хв до 19 год 30 хв,

за згодою дитини, без присутності матері ОСОБА_2 .

З акту обстеження умов проживання позивача від 23 серпня 2018 року судами встановлено, що житло за адресою : АДРЕСА_1 загальною площею понад 100 кв.м., складається з 6-ти кімнат, вітальні. В будинку зроблено косметичний ремонт, всі вікна металопластикові, опалення через газовий котел, є газова колонка для гарячої води. У будинку ванна, санвузол. Родина має необхідні меблі, речі побутового вжитку, має технічні засоби - телевізор, холодильник, пральна машина. Всі кімнати облаштовані меблями. Місць для перебування дитини вночі не менше трьох.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що кімнати в будинку прохідні, одна кімната - спальня позивача та його дружини ізольована, інша маленька кімната - це кімната дочки дружини позивача від першого шлюбу. Під часу зустрічей позивача з сином, вони переважно перебувають за межами його будинку у місцях загального користування.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

За висновками Європейського суду з прав людини, - між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, Рішення

від 07 грудня 2006 року).

Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway»

від 07 серпня 1996 року, § 78).

ОСОБА_1 активно проявляє бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дитиною.

Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином судом не встановлено, а відповідачем не доведено.

Судом апеляційної інстанції при вирішенні спору враховані передусім інтереси дитини зважаючи на конкретні обставини справи.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд апеляційної інстанції, врахувавши вік дитини на час розгляду справи, особливості розвитку дитини, характер та тривалість взаємовідносин між батьком та дитиною, режим роботи батька, встановив такий порядок та спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , який відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та змінюючи порядок участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов правильного висновку про можливість визначення порядку побачень батька із сином шляхом спілкування щовівторка з 16 год 30 хв до 19 год 30 хв, щочетверга з 16 год 30 хв до 19 год 30 хв, першої, третьої суботи кожного місяця, починаючи з 17 год 00 хв до 20 год 00 хв та другої, четвертої неділі кожного місяця, починаючи з 16 год 30 хв до 19 год 30 хв, без присутності матері.

Встановивши відсутність перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 із сином в день його народження (21 травня) та в періоди хвороби, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Іншим позовним вимогам у тому числі щодо ночівлі дитини за місцем проживання батька та проведення спільного відпочинку під час канікул, апеляційний суд дав належну оцінку як передчасним, у тому числі з урахуванням висновку органу опіки та піклування.

При цьому, апеляційний суд не заперечив можливість заявлення таких вимог після того коли будуть налагоджені відносини ОСОБА_1 із сином, самої дитини з новою родиною батька, та встановлений тісний зв`язок, довіра та порозуміння між ними.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду.

Додані ОСОБА_1 до касаційної скарги копії довідки комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 27 грудня 2017 року та копії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , не можуть бути враховані Верховним Судом, оскільки ці докази не були предметом дослідження судами попередніх інстанцій.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 лютого

2019 року обґрунтовано скасовано постановою суду апеляційної інстанції, а тому не є предметом касаційного перегляду.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення позовних вимог та не дають підстав вважати, що апеляційним судом порушено норми матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Доводи касаційної скарги переважно зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України).

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення

Європейського Суду з прав людини від 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, їхній розмір - обґрунтованим.

В ході апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 та його представник просили залишити понесені судові витрати за відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, відповідач розпорядився на власний розсуд своїм правом щодо отримання відшкодування понесених судових витрат у зв`язку з розглядом справи судами першої та апеляційної інстанцій, а тому позбавлений права вимагати їх стягнення в ході перегляду судових рішень касаційним судом.

Вирішуючи клопотання відповідача про стягнення з позивача на її користь 3 000 грн витрат пов`язаних з правничою допомогою та 38 грн поштових витрат, апеляційний суд врахував вимоги статей 133, 137, 141 ЦПК України та обґрунтовано виходив з їх доведеності. При цьому, прийняв до уваги, що витрати на послуги адвоката загальною сумою 3 000 грн відповідають обсягу виконаних адвокатом робіт, є обґрунтованими та співмірними з предметом спору та складністю справи.

Згідно квитанцій серії 03 ААВ № 1527049 від 02 травня 2019 року та

серії ААВ № 1527351 від 16 травня 2019 року адвокат Бондаренко О. В. за надання правничої допомоги отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 3 000 грн.

Стосовно посилань позивача на ненадання адвокатом Книги обліку доходів та витрат, колегія суддів їх відхиляє, оскільки предметом розгляду є питання відшкодування фактично понесених ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, а не перевірка правильності обліку адвокатом отриманих доходів.

Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови апеляційного суду - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту в) пункту 4 частини першої статті 416, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки в задоволенні касаційної скарги відмовлено, судові витрати, пов`язані з розглядом касаційної скарги, відповідно до вимог статті 141

ЦПК України покладаються на позивача ОСОБА_1 .

У відзиві відповідач ОСОБА_2 просить стягнути із ОСОБА_1 2 000 грн витрат на правничу допомогу та 38 грн поштових витрат, на підтвердження факту понесення яких надала суду копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 12 серпня 2019 року між ОСОБА_2 та адвокатом Бондаренко О. В., копію акту надання послуг від 16 серпня

2019 року за договором про надання правової допомоги від 12 серпня

2019 року, копію квитанції серія 03ААВ № 1527373 від 16 серпня 2019 року про сплату ОСОБА_2 адвокату Бондаренко О. В. 2 000 грн за послуги з надання правової допомоги згідно договору від 12 серпня 2019 року, фіскальні чеки про направлення позивачу та третій особі відзиву на касаційну скаргу з додатками на загальну суму 38 грн.

Зважаючи на викладене, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката при перегляді цієї справи у суді касаційної інстанції та поштові витрати.

Колегія суддів вважає, що відповідачем доведено факт понесення цих витрат, обґрунтованість та співмірність розміру таких витрат до предмета спору.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня

2019 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 грн витрат на правничу допомогу та 38 грн поштових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович