У Х В А Л А

16 жовтня 2019 року місто Київ

справа № 757/58825/16-ц

апеляційне провадження № 06.08/824/618/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Соколової В.В.,

розглянувши заяву акціонерного товариства "Укрсиббанк", подану представником Тіторенком Ігорем Анатолійовичем, про забезпечення апеляційної скарги у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 3 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 69.5 кв.м., шляхом продажу на електронних торгах з початковою вартістю 3 133 344 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 6 890 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 12 липня 2019 року АТ "Укрсиббанк" подало апеляційну скаргу.

13 серпня 2019 року представник АТ "Укрсиббанк" - Тіторенко І.Г. подав заяву про забезпечення апеляційної скарги, посилаючись на те, що з листа приватного виконавця Ляпіна Д.В. від 2 серпня 2019 року, у якого на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 59126162 по виконанню заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 3 серпня 2017 року (справа № 757/58825/16-ц), банку стало відомо про реалізацію нерухомого майна - приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 69.5 кв.м.

Заявник зазначає, що первісним іпотекодержателем реалізованого майна є АТ "Укрсиббанк" на підставі договору іпотеки від 5 вересня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ "Укрсиббанк".

Ураховуючи те, що право власності на предмет іпотеки (приміщення АДРЕСА_1 ) вже перейшло до третьої особи: ОСОБА_4 , невжиття заходів забезпечення апеляційної скарги, призведе до ускладнення виконання рішення суду, утруднить поновлення порушених прав як банку так і третіх осіб, заявник просив накласти арешт на приміщення АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, при розгляді судом першої інстанції позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, скаржник

АТ "Укрсиббанк" не брало участі, а статус учасника справи банк отримав після відкриття апеляційного провадження (частина 3 статі 352 ЦПК України).

Особливості розгляду питання щодо забезпечення позову регулюються Главою 10 Розділу I ЦПК України.

Так, відповідно до частин 1, 2 статі 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статі 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 157 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до статі 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Забезпечення позову є заходом цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Він повинен гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Він застосовується лише до позовів про визнання і про припинення.

Значення цього інституту цивільного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Тобто забезпечення позову може мати місце не при констатації порушення права позивача (така констатація не потребує виконання), а при зобов`язанні відповідача щось вчинити.

Таким чином, обраний заявником вид забезпечення, як накладення арешту на спірне нерухоме майно, не є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки вжиття вказаного виду забезпечення у випадку задоволення апеляційної скарги АТ "Укрсиббанк" жодним чином не вплине на виконання рішення суду адже воно лише констатуватиме незаконність дій відповідача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у випадку накладення арешту на приміщення АДРЕСА_1 в місті Києві , будуть порушені права ОСОБА_4 , який на даний час є його власником.

Ураховуючи викладене, заява АТ "Укрсиббанк" про забезпечення апеляційної скарги не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 153 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви акціонерного товариства "Укрсиббанк", поданої представником Тіторенком Ігорем Анатолійовичем, про забезпечення апеляційної скарги у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання шляхом подання до цього суду апеляційної скарги.

Головуючий

Судді: