КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Справа № 760/20822/18 Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/11927/2019

09 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Гаращенка Д. Р.

суддів Невідома Т. О., Пікуль А. А.

При секретарі Гавриленко М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні непрацездатного члена сім`ї,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту перебування на утриманні непрацездатного члена сім`ї.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що проживає з матір`ю, ОСОБА_2 , та братом, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Його мати є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. Його брат, ОСОБА_3 є інвалідом І групи. Єдиним працездатним членом сім`ї є заявник. На даний час він займається підприємницькою діяльністю та є єдиним годувальником в сім`ї.

У червні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про видачу довідки про перебування на його утриманні непрацездатного члена сім`ї, а саме його матері, ОСОБА_2 Листом від 22.06.2018 р. йому було відмовлено у видачі вказаної довідки, в зв`язку з чим заявник звернувся до суду. Встановлення даного факту, як вказує заявник, необхідно йому для отримання робочої візи.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року у задоволені заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 не надано доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_2 є непрацездатною за станом здоров`я чи за віком, та того, що ОСОБА_2 перебуває на утриманні ОСОБА_5 , а матеральна допомога, яку вона одержує від заявника є для неї єдиним та основним джерелом існування, не надано докази про доходи заявника, а тому підстав для задоволення заяви суд не вбачає.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції 18 липня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року та ухвалити нове, яким встановити факт перебування на його утриманні непрацездатного члена сім`ї, ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив, що судом не було повно з`ясовано усіх фактичних обставин справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого ухвалено рішення, яке є необгрунтованим та незаконним.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_6 ., зазначив, що він проживає з матір`ю, ОСОБА_2 , та братом, ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Докази наявності родинних зав`язків долучено до заяви.

Мати є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, яке долучено до заяви. Брат є інвалідом І групи. (докази долучено до заяви).

Єдиним працездатним членом сімї є апелянт. На даний час займається підприємницькою діяльністю та є єдиним годувальником в сім`ї.

У червні 2018 року ОСОБА_7 , звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державна адміністрація із заявою про видачу довідки про перебування на моєму утриманні непрацездатного члена сім`ї, а саме матері, ОСОБА_2 Листом від 22.06.2018 року було відмовлено у видачі вказаної довідки.

Апелянт зазначив, що суд відмовляючи в задоволенні позовної заяви, виходив з того що ним не надано документів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_2 є непрацездатною за станом здоров`я чи за віком, матеріали справи не містять будь-яких документів, які б довели той факт, що ОСОБА_2 перебуває на утриманні ОСОБА_5 , а матеральна допомога, яку вона одержує від заявника є для неї єдиним та основним джерелом існування, не надано докази про доходи заявника.

Мати заявника у своїй заяві підтвердила суду ту обставину, що вона дійсно перебуває на утриманні сина ОСОБА_1 і отримує від нього матеріальну допомогу, що є основним джерелом її існування.

Оскільки даний факт не заперечувався нею, то апелянт не надавав суду додаткових доказів.

Враховуючи, що суд першої інстанції звернув увагу на відсутність доказів, то апелянт до апеляційної скарги долучив копії розписок матері про отримання матеріальної допомоги.

27 вересня 2019 р. до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 в якому остання повністю визнає та підтримує вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 та просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року та ухвалити нове, яким встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_1 його матері, непрацездатного члена сім`ї - ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_10 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник - ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничної районної державної адміністрації. Згідно даних свідоцтва про народження, в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_2 (а.с.4).

Згідно зі свідоцтво про народження ОСОБА_2 є матір`ю заявника.

Брат заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 є інвалідом І групи, що підтверджується довідкою серії НОМЕР_2 та копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 . ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.03.2018 p. (а.с.7-8,10).

Згідно відповіді, Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, на заяву ОСОБА_1 , вказаної в листі від 22.06.2018 р. № 108-108/Х-1250-2777, вбачається, що заявник не перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення в Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, як особа, яка отримує компенсаційну виплату по догляду за особою з інвалідністю або за особою похилого віку, Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація не має підстав для видачі довідки про перебування ОСОБА_2 на утриманні заявника (а.с.9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_4 не надано доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_2 є непрацездатною за станом здоров`я чи за віком, та перебуває на утриманні заявника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами доказування: показання свідків, письмові докази, речові докази й висновки експертів.

Відповідно до ст. 77, 78 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Обставини, які, за законом, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, в тому числі перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом іншого порядку їх встановлення.

31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Апелянт не надав суду належних доказів того, що його мати є непрацездатною особою та знаходиться на його утриманні.

Заяву ОСОБА_2 , на підтвердження того, що єдиним джерелом існування є доходи її сина ОСОБА_1 колегія суддів не приймає, оскільки вона є зацікавленою особою та доказів своєї непрацездатності або потреби в її утриманні суду не надала.

Встановивши зазначені обставини справи та здійснивши аналіз правових норм, що регулюють дані правовідносини, колегія суддів, з висновком суду першої інстанції погоджується, та вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів, з дня складання повного тексту постанови суду, безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А. А. Пікуль