КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 361/5478/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/929/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області ухваленого 6 лютого 2017 року в приміщенні суду в м. Києві під головуванням судді Петришиної Н.М., інформація про дату складання повного судового рішення відсутня,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва веранди розміром 13,2 кв.м., в будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування якого зазначає, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено та проведено розподіл будинку відповідно до другого варіанту експертизи, який відповідає фактичному користуванню. Після цього, позивачем, спільно з чоловіком, згідно рішення суду та на підставі рішення виконавчого комітету Руднянської сільської ради № 64 від 16 листопада 2009 року про надання дозволу на переобладнання житлового будинку, було проведено перепланування будинку та здійснено капітальний ремонт виділеної судом в натурі частини будинку, а саме: замінено стелю, виконано підвісну стелю, замінена підлога, покладений утеплювач підлоги, залита цементна стяжка та покрито лінолеумом, встановлені пластикові вікна, замість старих дерев`яних, встановлено нові дверні блоки та двері, влаштовано перегородку у веранді, замуровано дверний прохід в кімнаті 1-1, крім того, було добудовано частину веранди, внаслідок чого збільшились її розміри. Також по всій виділеній їй частині прокладена нова електромережа та переобладнана система газопостачання, для чого було розроблено проекти та заключено відповідні договори на надання послуг. Крім того, в коридорі стаціонарно вмонтовано шафу-купе довжиною близько 3 метрів.

Проте, рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2010 року вищевказане судове рішення скасовано та ухвалено нове, яким здійснено поділ будинку згідно першого варіанту експертизи.

Звертаючись із даним позовом до суду позивач зазначає, що відповідач не визнає того, що будівельні матеріали, які були використані для будівництва спірної веранди, належать позивачу, тому ОСОБА_1 змушена була звернутись до суду із даним позовом.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин справи. При цьому зазначає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення належним чином не перевірено та не надано оцінки наявним в матеріалах справи копіям квитанцій про оплату будівельних матеріалів, висновку судово-будівельно-технічної експертизи та технічного паспорту з яких вбачалось що домоволодіння має самовільні добудови зокрема і спірну веранду, а також інші наявні в матеріалах справи докази. Крім того, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладеній у ній.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Тому, у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції вважав, що власником веранди 1-7, площею 14,6 кв.м., на місці якої здійснена самочинна перебудова, є ОСОБА_3 , будь-які підстави для позбавлення її права власності на цю веранду відсутні.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Так, статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Частинами 1,2 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить на праві власності по 1/2 частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , який вони успадкували після смерті матері ОСОБА_4 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено та проведено розподіл будинку АДРЕСА_1 відповідно до другого варіанту, запропонованого експертом за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. (а.с. 13-14, том 1)

Постановою головного державного виконавця Пінчук Д.С. органу ДВС Броварського міського управління юстиції від 9 грудня 2010 року закінчено виконавче провадження у зв`язку з його виконанням. В указаній постанові вказано, що актом державного виконавця від 22 листопада 2010 року встановлено виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2009 року, будинок переобладнано згідно рішення суду ( а.с. 22, том 1)

Проте, рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2010 року (з урахуванням виправлень, внесених ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 грудня 2010 року) розділено в натурі вказаний будинок по АДРЕСА_1 першим варіантом будівельно-технічної експертизи. ОСОБА_3 виділено у власність 1/2 частину будинку з виділенням наступних приміщень: коридор 1-1 пл.5,5 кв.м.; житлову кімнату 1-2 пл.9,3 кв.м.; кухню 1-5 пл.2,7 кв.м.; веранду 1-7 пл.14,6 кв.м.; котельню пл.5,6 кв.м. та ганок. ОСОБА_1 виділено в натурі 1/2 частину будинку з виділенням наступних приміщень: житлову кімнату 1-3 пл.22,6 кв.м. та житлову кімнату 1-4 пл.16,1 кв.м.

Виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 частині господарських споруд: сарай «Б», погріб «В», вбиральню «Г», сарай «Д», колодязь «К», огорожу. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. ( а.с. 26-28, том 1)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2011 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про примусове виселення й усунення перешкод в користуванні нерухомим майном - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні верандою та ганком у будинку АДРЕСА_1 , які їй виділені на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2010 року. У решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2016 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 жовтня 2015 року - залишено без змін (а.с.48-51, том 1).

Так, в ухвалі суду апеляційний суд зазначав, що із судового рішення про розподіл будинку в натурі, а також із висновку будівельно-технічної експертизи і технічного паспорта на будинок вбачається, що розподіл будинку в натурі проведений судом навпіл по прямій несучій стіні. При цьому виділені ОСОБА_3 приміщення веранди і ганку через які передбачено вхід до її частини будинку, знаходиться з одного боку будинку і взагалі ніяким чином не сполучаються і не можуть із частиною будинку, яка виділена ОСОБА_1 , вхід до якої розташований з протилежної сторони будинку.

При цьому судом в ухвалі суду від 28 січня 2016 року встановлено, посилання ОСОБА_1 про те, що вона перебудувала приміщення веранди 1-7 і ганок та є власником цих приміщень безпідставні, поскільки дана перебудова здійснена останньою самочинно і вона не набула на неї права власності, бо відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Крім того, судом зауважено, що дані обставини щодо перебудови веранди були відомі суду на час ухвалення рішення про розподіл будинку, проте з огляду на самочинність перебудови експерт та суд виходили із приміщення веранди 1-7 площею 14,6 кв.м.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 13 червня 2016 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 жовтня 2015 року - залишено без змін (а.с.52-54, том 1).

Апеляційний суд не приймає до уваги твердження скаржника про те, що судом не надано оцінку наявним в матеріалах справи документам копіям квитанцій про оплату будівельних матеріалів, висновку судово-будівельно-технічної експертизи та технічного паспорту з яких вбачалось що домоволодіння має самовільні добудови зокрема і спірну веранду, оскільки такі твердження не оспорювались відповідачем. Так, у запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказувала, що перебудова ганку здійснена позивачем самочинно (а.с.4144, том 1).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушено права задоволенню не підлягає. При цьому судом першої інстанції вірно вказано, що в даному випадку позивач має право на звернення до суду за захистом свого порушеного права з вимогами про відшкодування витрат на будівництво, яке здійснене нею.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування і як наслідок відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області ухваленого 6 лютого 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: