Справа № 2-о/593/20/2019
У Х В А Л А

"19" березня 2019 р. суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Крамар В. М., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Бережанська державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного проживання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 Юрійович звернувся в суд з заявою про встановлення факту спільного проживання, в якій просить встановити, що він ОСОБА_1 Юрієвич постійно проживав разом із бабою ОСОБА_3, яка померла 08 серпня 2015 року, свідоцтво про смерть серії 1-ИД № 190493, актовий запис № 149, на час смерті баби, - за адресою: вул. Миру, 19, м. Бережани Тернопільської області.

В цей же час з відомостей про заявника вказаних у заяві та копії паспорта заявника випливає, що ОСОБА_1 на час звернення до суду з заявою проживає без реєстрації по вул. Миру, 19, м. Бережани, а зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» цим Законом регулюються відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Згідно із ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Виходячи з наведеного щодо осіб які мають паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідку на постійне проживання, посвідку на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, місце проживання таких осіб визначається за даними вказаних документів.

Отже, порядок встановлення факту проживання фізичної особи ОСОБА_1 у якого є паспорт громадянина України, визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», поданням вказаної заяви останній фактично оспорює відомості, що містяться в паспорті громадянина України, оспорення яких можливе в порядку адміністративного судочинства, а тому подана останнім заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 29 ЦК України, п.1 ч.1 ст.186, ч.2 ст.315, ст.ст. 354, 355, п.15.5 розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Бережанська державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного проживання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: