Дата документу 17.10.2019
Справа № 2-4486/11
Провадження № 6/334/246/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ТОВ «Вердикт Капітал» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі № 2-4486/11.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Оглянувши матеріали справи та дослідивши доводи заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документу, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи (у відповідності ч. 3 ст. 433 ЦПК України - неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку) та приходить наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 20 листопада 2013 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя постановив рішення, за змістом якого позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 977162,94 грн., а також держмито у розмірі 1700 грн. і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10.04.2014 року вказане рішення було залишено без змін. 20.06.2014 року по вказаній справі було видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів у розмірі 977162,94 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2019 року замінено вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2013 року (справа № 2-4486/11, провадження №2/334/69/2013) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» заборгованості за кредитним договором № CL-201/392-2009 від 30.08.2007 року.

03.12.2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

23.10.2015 року до відділу надійшла заява від стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо повернення виконавчого документа на підставі п.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та 23.10.2015 року державним виконавцем винесена відповідна постанова.

11.11.2015 року виконавчий документ разом з іншими листами було направлено на адресу стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Однак при пересилці виконавчий лист було втрачено, що унеможливлює в подальшому проведення виконавчих дій.

У зв`язку із перебуванням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик (електронну торгову систему Прозоро), через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підтвердження викладених у заяві обставин відсутності виконавчих листів та у якості підтвердження того, що вказаний виконавчий лист не передавався, заявником надано Акт перевірки матеріалів кредитної справи.

Пунктом 17.4. Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягував або державний виконавець, приватний виконавець звернувся з заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до п. 5 Розділу ХШ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Статтею 433 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено, при цьому, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Конституцією України (ч.5 ст.124) закріплено те, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України, Розділ VI ЦПК України закріплює процесуальний порядок вирішення судами питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 55, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), а також Рішення від 26 червня 2013 року, № 5-рп/2013.

Стаття 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною заявою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони в кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, що, є завершальною частиною розгляду цивільної справи, процесуальні обмеження у вигляді пропуску процесуального строку не можуть обмежувати реалізацію права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Видача стягувачу ТОВ «Вердикт Капітал» дублікату виконавчого листа жодним чином не порушує права ОСОБА_1 та не покладає на нього будь - яких додаткових зобов`язань, оскільки згідно чинного законодавства дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що рішення суду не виконане, виконавчий документ було втрачено, достовірних доказів повернення виконавчого листа стягувачу та отримання його заявником, судом не встановлено, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, а тому необхідно видати дублікат виконавчого документа та поновити строк для його пред`явлення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 433, п. 17 Розділу XIII Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Видати дублікат Виконавчого листа №2-4486/11, за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .

Поновити строк пред`явлення до виконання Виконавчого листа №2-4486/11.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (складення) суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Козлова Н. Ю.