ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/456/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач),Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю : позивача, його представника, представника відповідачів

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/19510/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року у складі судді Палінчака О.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_8 про визначення порядку користування житловим приміщенням.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: виділивши йому житлову кімнату площею 8,2 кв.м. з балконом площею 0,9 кв.м. та житлову кімнату площею 12,1 кв.м. з лоджією 1,2 кв.м., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - житлову кімнату площею 17,1 кв.м., кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, кладовку залишити в спільному користуванні. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що він є власником 3/5 частки вказаної квартири, іншими співвласниками є ОСОБА_6, у власності якої знаходиться 1/5 частка квартири та ОСОБА_9, яка також є власником 1/5 частки квартири. Окрім співвласників в квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_5. Позивач вказує, що тривалий час між всіма мешканцями квартири існують неприязні стосунки, які призводять до перешкод в користуванні квартирою, окрім того своїми протиправними діями відповідачі позбавляють його можливості користування житлом, яке належить йому на праві власності, чим порушують його законні права.

Тому, єдиним способом захисту його порушеного права власності є встановлення порядку користування квартирою шляхом виділу ізольованих житлових кімнат.

В ході розгляду справи, ухвалою в судовому засіданні Хмельницького міськрайонного суду, 26 вересня 2018 року - залучено третіх осіб: ОСОБА_5 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та ОСОБА_8, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року позов задоволено частково, встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1: ОСОБА_4 виділено в користування житлову кімнату площею 17,1 кв.м.; ОСОБА_7 - житлову кімнату площею 12,1 кв.м.; ОСОБА_6- житлову кімнату площею 8,2 кв.м., коридор, кухню, ванну кімнату, туалет, кладочку - залишено в загальному користуванні, вирішено питання щодо стягнення судового збору.

ОСОБА_4 та ОСОБА_4 не погодились з таким рішенням суду подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на неповноту та неправильність встановлення обставин справи. Апелянти зазначають, що судом першої інстанції виділено в користування позивачу кімнату площею 17,1 кв.м., при цьому судом не прийнято до уваги що у ОСОБА_4 є сім'я, яка складається з дружини та неповнолітнього сина і вони всі разом мають проживати в одній кімнаті. Апелянт ОСОБА_4 зазначає, що такий порядок користування квартирою, який був встановлений судом не відновлює його права на належне володіння та користування належною йому часткою в квартирі та не відповідає розміру належної йому частки в квартирі.

Тому, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 просили скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 10 січня 1999 року та договорів дарування від 9 січня 2001 року і 1 серпня 2018 року є власником 3/5 частин квартири АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 10 січня 1999 року є власниками кожна по 1/5 частині квартири АДРЕСА_1.

В даній квартирі також проживають та зареєстровані ОСОБА_4, яка є матір'ю ОСОБА_4 та ОСОБА_8, чоловік ОСОБА_7 та відповідно батько ОСОБА_10

Вказана квартира має загальну площу 61,9 кв.м., житлову площу 37,4 кв. м. та складається з трьох кімнат площею 17,1 кв. м, 12.1 кв. м та 8,2 кв.м, балкону - 0,9 кв. м, коридору - 10,2 кв. м, кухні - 7,5 кв. м, туалету - 1 кв. м.

При цьому всі три кімнати є ізольованими одна від одної.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У цьому випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року в справі № 6-1500цс15.

Оскаржуваним рішенням було встановлено такий порядок користування спільною квартирою: позивачу ОСОБА_4 виділено в користування кімнату, площею 17,1 кв.м. (що менше точного розмір його ідеальної частки на 5,34 кв.м), відповідачу ОСОБА_7 кімнату, площею 12,1 кв.м. (що більше точного розмір її ідеальної частки на 4,62 кв.м), ОСОБА_10 житлову кімнату площею 8,2 кв.м (що більше точного розмір її ідеальної частки на 0,72 кв.м відповідно до точного розміру своїх ідеальних часток).

При цьому визначаючи, такий порядок користування квартирою слід врахувати, що співвласники є власниками кожен окремої частки квартири, а тому кожен співвласник має право користування ізольованим житловими приміщеннями, відповідач ОСОБА_6 є повнолітньою дієздатною особою, хоча і є членом сім'ї ОСОБА_7, а тому має право на користування своєю часткою квартири незалежно від права ОСОБА_7

Крім того, слід врахувати інтереси інших осіб, що проживають в даній квартирі і мають право користування квартирою, а саме ОСОБА_4, матері ОСОБА_4 і ОСОБА_7, яка може бути як членом сім'ї ОСОБА_4 так і членом сім'ї ОСОБА_7, та ОСОБА_8, чоловіка ОСОБА_7 та батька ОСОБА_10

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, встановивши такий порядок користування квартирою та виділивши позивачу найбільшу кімнату як власнику 3/5 частин, обґрунтовано виходив з того, що встановлений порядок користування спільною квартирою найбільше враховує баланс інтересів як кожного зі співвласників, так і інших, осіб, які проживають в квартирі і є членами сім'ї власників.

Доводи апеляційної скарги, що такий порядок користування квартирою не відповідає його частці в спільному майні слід відхилити, оскільки як вказано вище суд при виділенні має можливість з урахуванням всіх обставин справи відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, що має місце в даній конкретній справі. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Також слід відхилити посилання апелянта, що судом не прийнято до уваги що у ОСОБА_4 є сім'я, яка складається з дружини та неповнолітнього сина і вони всі разом мають проживати в одній кімнаті.

Місце проживання дружини та сина позивача не зареєстровані в спірній квартирі, в судовому засідання позивач пояснив, що місце проживання дружини та сина зареєстровано в іншому житловому приміщенні. При цьому, вказані особи до участі в справі як учасники справи не залучались, питання про порушення їх прав на проживання в даній квартирі, користування квартирою судом першої інстанції не досліджувалось та не було предметом розгляду справи.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 березня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова