08.10.2019 Справа № 363/456/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та знаття її з реєстрації за місцем проживання,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом в січні 2019 року, посилаючись на те, що він є стягувачем у справі, а колишній власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 є його боржником. У зв`язку з тим, що електронні торги з приводу реалізації вказаної квартири не відбулися він виявив бажання, в рахунок погашення заборгованості залишити за собою вказану квартиру, яку зареєстрував за собою у передбачений Законом спосіб. Однак в цій квартирі була зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , яка у його житловому приміщенні без поважних причин була відсутня більше двох років, а тому втратила право користування належною йому квартирою.

Представник позивачка подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідачка будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явилась.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 11 січня 2019 року.

Згідно свідоцтва про придбання нерухомого майна № 24 від 11 січня 2019 року ОСОБА_1 виявив бажання залишити за собою майно, що раніше належало боржнику ОСОБА_3 , а саме квартири АДРЕСА_1 , оскільки майно не реалізоване /торги не відбулися.

Як встановлено з акту обстеження матеріально-побутових умов від 18 січня 2019 року складеного депутатом Катюжанської сільської ради Литвин А ОСОБА_4 Г. є власником квартири АДРЕСА_1 . При обстеженні виявлено, що в даній квартирі залишилась зареєстрованою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка там не проживає більше двох років.

З відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Київській області вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно відомостей зазначених у будинковій книзі ОСОБА_1 є власником вказаної квартири, коли ОСОБА_2 зареєстрована у ній з 09 грудня 2014 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає за вищевказаною адресою близько двох років. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем. Відповідачка не є членом сім`ї позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, варто зазначити, що захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відтак судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири з 11 січня 2019 року, яку придбав та зареєстрував у встановленому Законом порядку. Відповідачка у вказаній квартирі зареєстрована та не проживає в ній.

Зазначене порушує права позивача, як власника вказаної квартири у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, пред`явлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 280 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення буде складено 23 жовтня 2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 22 грудня 1999 року Камянським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя