Справа № 751/2664/19
Провадження № 2/750/1588/19
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2019 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого судді Требух Н.В.,
за участі секретаря судового засідання Будаш М.В.,
справа №751/2664/19
розглянувши у порядку загального провадження справу за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням
за участі: представників сторін
Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.10.2019 року в задоволенні позову Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про примусове виселення без надання іншого житла відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Стягнуто з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, крім інших питань, вирішує як розподілити судові витрати. Відповідно до вимог ст. 265 ЦПК України висновок суду про розподіл судових витрат зазначається в резолютивній частині рішення.

Резолютивна частина рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.10.2019 року не містить в собі висновків суду з приводу розподілу понесених сторонами судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

07.10.2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Карась А.А. звернувся до суду з заявою в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України та надав докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, а саме акт №АО-01-10-19 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 07.10.2019 року, розрахунок витрат на оплату послуг адвоката, оригінал квитанції про сплату 10000 грн. та докази направлення іншій стороні.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Карась А.А. заяву підтримав. Представник Чернігівської міської ради в задоволенні просив відмовити.

Дослідивши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Карась А.А. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді, врахувавши заперечення Чернігівської міської ради щодо задоволення заяви та стягнення з Чернігівської міської ради 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідачем-позивачем ОСОБА_1 та його представником - адвокатом Карась А.А., договору про надання правової допомоги не надано, отже, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Чернігівської міської ради на його користь 10000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

винести додаткове рішення у справі №751/2664/19.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чернігівської міської ради ( місто Чернігів вулиця мсти славська 7 код 34339125) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено сторонами до Чернігівського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення.

Суддя Н.В.Требух