Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 638/16003/15-ц

провадження № 61-32340св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-МЕДСЕРВІС»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду

м. Харкова, у складі судді Наумової С. М., від 07 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Піддубного Р. М., Пилипчук Н. П., від 17 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог первісного позову

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 204 880, 98 грн, завданих дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 26 листопада 2014 року о 21 год 50 хв на перехресті вулиць Чічібабіна та Ромена Ролана в м. Харкові відбулася ДТП за участі належного йому автомобіля на праві власності автомобіля Мercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та належного ОСОБА_2 автомобіля Volkswagen New Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня

2015 року, залишеною буз змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 01 липня 2015 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі звітом № 355/12/2014-01, складеним 05 грудня 2014 року товариством з обмеженою відповідальності «Сател Груп» (далі - ТОВ «Сател Груп»), вартість завданого йому матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля Мercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 254 880, 98 грн.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована. Ліміт виплати страхового відшкодування складає 50 000 грн, які сплачені йому страховиком ОСОБА_2 Однак ця сума не покриває розмір завданих йому матеріальних збитків.

Розмір вини ОСОБА_2 у ДТП, ОСОБА_4 вважав такою, що

становить 90 %.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням заяви від 16 травня

2016 року, ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь із ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 179 392, 83 грн, із розрахунку: 229 392, 83 грн (як 90 % від 254 880, 98 грн) - 50 000 грн (розмір страхового відшкодування сплаченого страховиком ОСОБА_2 ).

Короткий зміст вимог зустрічного позову

У грудні 2015 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що згідно із висновком судового експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх спав в Харківській області Кучерявенко О. Б., складеного 16 березня

2015 року під час розгляду адміністративної справи 638/21771/154-п (провадження № 3/638/89/2015), винними у ДТП є як вона, так і

ОСОБА_1 , який отримав від СК «АСКО Медсервіс» страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн.

Згідно зі звітом № 95/2015, складеним 12 грудня 2015 року суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем (далі - СОД ФОП) ОСОБА_5 , матеріальний збиток в результаті пошкодження у зв`язку з ДТП її автомобіля Volkswagen New Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 137 715, 47 грн.

Вважає, що ступінь вини ДТП водія ОСОБА_3 складає 95 %, а ступінь її вини відповідно не більше 5 %.

ОСОБА_1 отримав від страхової компанії відшкодування у розмірі

50 000 грн, натомість їй у проведені такої виплати відмовлено.

Тому, з урахуванням змін та доповнень зустрічної позовної заяви,

ОСОБА_6 , просила суд стягнути на її користь із ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 130 829, 69 грн, що з урахуванням ступеня вини водія ОСОБА_3 становить 95 % від вартості завданого їй матеріального збитку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада

2016 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за нанесений матеріальний збиток у розмірі 77 440, 50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за нанесений матеріальний збиток у розмірі 68 857, 75 грн.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково вимоги первісного та зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив з того, що обидва учасники ДТП допустили суттєві порушення Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Суд вважав встановленими та доведеними ті обставини, що між винними діями водія автомобіля Merсedes, реєстраційний номер № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , та водія автомобіля Volkswagen, реєстраційний

номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , існує прямий причинно-наслідковий зв`язок і ступінь вини кожного з учасників ДТП становить по 50 %, а тому шкода, що підлягає відшкодуванню повинна складати по 50 % від визначених розмірів матеріального збитку кожному із учасників ДТП. При цьому, розмір відшкодування майнової шкоди, яка підлягає стягненню на користь

ОСОБА_1 підлягає зменшенню на суму страхового відшкодування, сплаченого йому страховиком ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 23 травня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада

2016 року змінено.

Стягнуто із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 102 928, 59 грн та судовий збір в сумі 2 102, 64 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 55 086, 19 грн та судовий збір в сумі 873, 40 грн.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення завданої внаслідок ДТП майнової шкоди із ОСОБА_2 - на користь ОСОБА_1 , а з

ОСОБА_1 - на користь ОСОБА_2

Апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen New Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_2 , і починаючи рух через перехрестя, не дала дорогу автомобілю Мercedes-Benz , реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, чим створила небезпеку для руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, а дії ОСОБА_3 також знаходились у причинному зв`язку з ДТП оскільки він мав технічну можливість запобігти зіткненню, а тому суд вважав за необхідне встановити ступінь вини у ДТП наступним чином: ОСОБА_2 - 60%, ОСОБА_1 - 40%.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі, згідно зміненої позовної заяви від 16 травня 2016 року, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У червні 2017 року ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 і витребувано матеріали цивільної справи № 638/16003/15-ц з місцевого суду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

07 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 638/16003/15-ц передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій стягнули з нього загальну суму завданого ОСОБА_2 . збитку не вираховувавши з неї вартість залишеного в неї пошкодженого автомобіля (залишки) та/або не вирішили питання про передачу автомобіля Volkswagen New Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_2 йому. Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 не надала доказів вартості залишків свого пошкодженого автомобіля, тому рішеннями судів фактично стягнуто з нього суму більшу, ніж загальна вартість збитку, що є порушенням норм чинного законодавства.

Наданий суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_2 звіт про оцінку вартості залишків автомобіля Volkswagen New Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був залучений до матеріалів справи.

Суди не дали оцінку матеріалам адміністративної справи за фактом ДТП яким було встановлено вину в скоєнні ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вважає, що висновок судової авто технічної експертизи № 182/15

від 16 березня 2015 року, покладений в основу оскаржуваних рішень судів є неналежним доказом, оскільки зазначена експертиза проведена на підставі неправдивих відомостей водія ОСОБА_2 , наданих нею в клопотанні про призначення автотехнічної експертизи, які є протилежними наданим раніше поясненням, та стали підставою для хибного висновку експерта відносно маневру автомобіля Мercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , розрахунку швидкості руху, можливості запобігання зіткненню водієм ОСОБА_3 і подальшого висновку про ознаки порушення водієм

ОСОБА_3 пунктів 10.1, 12.3 ПДР України.

Наголошує на тому, що ступінь вини водія ОСОБА_3 в ДТП, яка відбулася 26 листопада 2014 року, становить 10 %, а ступінь вини ОСОБА_2 - 90 %.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_2 , на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26 листопада 2014 року о 21 год 50 хв на перехресті вулиць Чічібабіна та Ромена Ролана в місті Харкові відбулося зіткнення належного ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу

серії НОМЕР_3 автомобіля Мercedes-Benz, реєстраційний номер

НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та належного на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу

серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 автомобіля Volkswagen New Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 01 липня 2015 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 закрито у зв`язку з закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності.

Зі звіту № 355/12/2014-01, складеного 05 грудня 2014 року ТОВ «Сател Груп», судами встановлено, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Мercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП становить 254 880 грн.

Згідно зі звітом № 95/2015, складеним 12 грудня 2015 року

СОД ФОП ОСОБА_5 , матеріальний збиток в результаті пошкодження внаслідок ДТП автомобіля Volkswagen New Beetle, реєстраційний номер

НОМЕР_2 , становить 137 715, 47 грн.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована в ПрАТ СК «АСКО-Медсервіс» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АI/1369365.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована в акціонерному товаристві «Просто-страхування»згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АI/6775410.

У виплаті страхового відшкодування ОСОБА_2 ПрАТ СК «АСКО-Медсервіс» відмовлено у зв`язку зі спливом строку, встановленого підпунктом 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Страховик ОСОБА_2 - АТ «Просто-страхування» здійснило на користь ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції на час ухвалення оскаржених судових рішень) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції на час ухвалення оскаржених судових рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Щодо вирішення вимог первісного позову ОСОБА_1

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог первісного позову та визначаючи ступінь вини ОСОБА_2 в настанні

26 листопада 2014 року ДТП, - 60%, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen New Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_2 , і починаючи рух через перехрестя, не дала дорогу автомобілю Мercedes-Benz , реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, чим створила небезпеку для руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, при цьому дії ОСОБА_3 також знаходились у причинному зв`язку із ДТП, та він мав технічну можливість запобігти зіткненню.

Висновок судової автотехнічної експертизи № 182/15 від 16 березня

2015 року, яким встановлено невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам ПДР та можливість уникнення ним зіткнення, позивачем за первісним позовом належними та допустимими доказами не спростовано.

Діям ОСОБА_2 , як учасника ДТП судом апеляційної інстанції надано обґрунтовану оцінку, в тому числі в частині визначення ступеня її вини, доводи касаційної скарги висновки суду в цій частині не спростовують.

Апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, визначивши ступінь вини

ОСОБА_2 у ДТП, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 , як власнику пошкодженого внаслідок ДТП 26 листопада 2014 року автомобіля

Мercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пропорційно ступеню вини відповідача.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, взяв за основу розмір матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля Мercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження внаслідок ДТП в сумі 254 880, 98 грн, визначений звітом № 355/12/2014-01 від 05 грудня 2014 року.

Апеляційним судом правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі належним чином оцінених доказів (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи), а доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до необхідності переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи касаційним судом згідно статті 400 ЦПК України.

Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень в частині вирішення первісного позову

ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що касаційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

ОСОБА_2 судові рішення в частині вирішення позову ОСОБА_1 в касаційному порядку не оскаржує.

Щодо вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 .

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суди попередніх інстанцій виходили з того, що автомобіль Мercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 , а тому він має відшкодувати завдану ОСОБА_2 майнову шкоду.

Однак такі висновки є помилковими та зроблені на підставі неправильно застосованих норм матеріального права.

Так, згідно частини другої 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України встановлено порядок відшкодування шкоди завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Ш кода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

В розумінні частини другої статті 1188 ЦК України, - ОСОБА_1 є іншою особою, якій внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було спільно завдано шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які керували транспортними засобами на час ДТП.

Відповідно до статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

За заявою ОСОБА_1 суд визначив відповідальність ОСОБА_2 у частці (60%) відповідно до ступеня її вини у ДТП.

Згідно пункту 2.2. ПДР власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 встановлено, що ДТП 26 листопада 2014 року відбулася за участі автомобіля Volkswagen New Beetle, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Мercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Отже ОСОБА_1 не був учасником ДТП, не є завдавачем шкоди

ОСОБА_2 , а висновки судів про наявність його вини в настанні ДТП та покладення на нього цивільно-правової відповідальності за завдану

ОСОБА_2 шкоду є помилковими.

Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (пункт 4.1.

статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

(далі - Закон №1961 від 01 липня 2004 року).

Докази неправомірного заволодіння ОСОБА_3 автомобілем

Мercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 в матеріалах справи відсутні, а отже не спростовано що ОСОБА_3 на передбаченій законом підставі, зокрема згідно пункту 2.2. ПДР, використовував транспортний засіб, належний на праві власності ОСОБА_1 та, в розумінні

статті 1187 ЦК України, був на час ДТП володільцем джерела підвищеної небезпеки.

Встановивши, що автомобілем Мercedes під час ДТП керував ОСОБА_3 , суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу, що ОСОБА_1 , до якого пред`явила свої позовні вимоги ОСОБА_2 , є неналежним відповідачем у справі за її зустрічним позовом про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП.

Неповідомлення ОСОБА_1 страховика (ПрАТ «АСКО-Медсервіс») про дорожньо-транспортну пригоду 26 листопада 2014 року не є підставою для стягнення із нього майнової шкоди завданої ОСОБА_2 , оскільки за змістом статті 33 Закону №1961 від 01 липня 2004 року обов`язок письмово надати страховику повідомлення про ДТП покладено на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди

Пославшись на пункт 16 Постанови № 4 від 01 березня 2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» про те, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не є завдавачем шкоди ОСОБА_2 , а згідно із пунктом 1.4. статті 1 Закону №1961 від 01 липня 2004 року до осіб, відповідальність яких застрахована крім страхувальника належать також й інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі

№ 523/9076/16-ц).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

За змістом статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але при вирішенні зустрічного позову допущено неправильне застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішень судів попередніх інстанцій в частині вирішення зустрічного позову та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо розподілу судових витрат

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 за подачу касаційної скарги сплачено 2 458, 80 грн судового збору, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 412, 415, 416, 418, 419, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада

2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова

від 07 листопада 2016 року, у незміненій під час апеляційного перегляду частині, та рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 травня

2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 458, 80 грн витрат по сплаті судового збору за подачу касаційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович