У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року суддя Черкаського районного суду Черкаської області Морозов В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про встановлення права власності за набувальною давністю на рухоме майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з указаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що ним подано позов до ОСОБА_2 про встановлення права власності за набувальною давністю на рухоме майно автомобіль ЗАЗ 110217, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . Вказує, що з 2006 року володіє вказаним автомобілем. В Тернівському відділі ДВС м.Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №49353513 від 06.11.2015 року з примусового виконання виконавчого листа №2-1429/11 виданого 16.03.2012 року Черкаським районним судом Черкаської області. Державним виконавцем Криничанського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області 17.11.2017 року в рамках виконавчого провадження №49353513 винесена постанова про опис та арешт майна боржника, якою описано та накладено арешт на автомобіль марки ЗАЗ 110217.

29.08.2019 року за №31504 до позивача надійшла вимога державного виконавця з Тернівського відділу ДВС м.Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області з вимогою надати до огляду вказаний автомобіль. Вказує, що оскільки реалізація майна, а саме вказаного автомобіля, який є предметом позову в подальшому може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду є необхідність звернутися до суду з відповідною заявою про забезпечення позову. На підставі викладеного просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-якого вилучення у позивача автомобіля ЗАЗ 110217, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.158 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду)- ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначена норма узгоджується з вимогами ст. 41 Конституції України.

Позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача, обґрунтування вимог заяви зводиться до припущень позивача, які не підтверджуються належними доказами. Позивач не є власником майна щодо якого звернувся до суду з позовом та заявою про забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає дану заяву безпідставною та необґрунтованою та приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153,353 ЦПК України,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ознайомитись з повним текстом ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення через суд першої інстанції або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В. В. Морозов