Справа № 357/8110/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_4 є власниками земельної ділянки площею 2,1403 га з кадастровим номером :01:010:0009, яка розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 07.08.2014 року ОСОБА_1, та ОСОБА_4 уклали з ТОВ Агрофірма "Матюші" договори оренди землі, за якими передали в оренду позивачу свою земельну ділянку строком на 10 років. 18.03.2015 і 19.03.2015 р. року було проведено державну реєстрацію зазначеного права оренди. Наприкінці березня 2018 року позивачу стало відомо що ОСОБА_1, ОСОБА_4 02.03.2018 року уклали з ТОВ "Шамраївський цукровий завод", договір оренди, за яким передали останньому в оренду земельну ділянку, а державний реєстратор КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» ОСОБА_3 07.03.2018 року розпочала державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку за ТДВ «Шамраєвський цукровий завод» і 16.03.2018 року було прийнято рішення про державну реєстрацію цього права оренди. Позивач вважає такі дії відповідачів незаконними, та просить суд : визнати недійсним договір оренди землі від 02.03.2018 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0009; скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» ОСОБА_3 про державну реєстрацію іншого речового права права оренди: індексний номер : 40138747 від 16.03.2018 00:00:59; стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Представник позивача, згідно довіреності, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги повністю.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_4 та їх представник в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, суду надали відзив на позов.

Відповідач, ТДВ «Шамраївський цукровий завод», в судове засідання не направив свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали відзив на позов.

Державний реєстратор КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила та відповідно до положень ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні оригінали відомостей про виплату орендної плати, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_4 є власниками /по 1/2 частині/ земельної ділянки площею 2,1403 га з кадастровим номером :01:010:0009, що розташована в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. (а.с.25,26).

В судовому засіданні встановлено, що 07.08.2014 року між позивачем та власниками зазначеної земельної ділянки, ОСОБА_1, ОСОБА_4, було укладено договори оренди землі, відповідно до умов яких, орендодавець надав ТОВ Агрофірма «Матюші» в оренду земельну ділянку площею 2,1403 га, кадастровий номер :01:010:0009, яка розташована в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району (а.с.9-10, 19-20).

До договорів оренди додано Акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с.24), а також, Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.23).

Згідно п.5 зазначених Договорів оренди землі, строк дії цих договорів - 10 років. Після закінчення строку договору орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Якщо орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобовязаний за 6 місяців до закінчення строку дії даного договору повідомити про це орендаря в письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі.

Згідно п.6 Договору оренди землі від 07.08.2014р. орендна плата нараховується та видається орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 956,92грн. Також, даний пункт містить додаткові умови, які стосуються орендної плати /оранка, культивація, обмолот на присадибних ділянках орендодавця, допомога на лікування, надання автомобіля для доставки хворого до лікувального закладу, матеріальна допомога в разі смерті/.

Відповідно до п.32 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є несплата в повному обсязі орендної плати в строки встановлені договором.

Встановлено, що 18.03.2015року державним реєстратором ОСОБА_5 . Реєстраційної служби Білоцеківського МРУЮ Київської областіі було проведено державну реєстрацію вказаного договору оренди землі, що належить ОСОБА_1 за індексним номером 20093286.

Також, встановлено, що 19.03.2015року державним реєстратором ОСОБА_6 Реєстраційної служби Білоцеківського МРУЮ Київської областіі було проведено державну реєстрацію вказаного договору оренди землі, що належить ОСОБА_4 за індексним номером 20140372.

Встановлено, що з дня укладення договорів оренди землі від 07.08.2014року по 2017 рік, включно, позивач користувався земельною ділянкою з кадастровим №:01:010:0009 та належно сплачував орендодавцям орендну плату. На підтвердження зазначеного, представником позивача надано в судовому засіданні для огляду оригінали та копії відомостей на виплату орендної плати. З цих відомостей вбачається, що власники земельної ділянки отримали орендну плату за Договорами оренди від 07.08.2014 року : за 2014 рік на загальну суму 2284 грн. на обох орендодавців, за 2015 рік 1996 грн., за 2016 р. 4802 грн., за 2017 рік 7000 грн. Спору, будь-яких претензій щодо розміру орендної плати не було.

Позивач зазначає, що на початку 2018 року йому стало відомо з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що 02.03.2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 уклали з Товариством з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" договір оренди № б/н, за яким передали останньому в оренду свою земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0009, площею 2,1403 га, а державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" ОСОБА_3 07.03.2018 розпочала державну реєстрацію і 16.03.2018 року прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди за вказаним договором.

Так, на вимогу суду, відповідачами надано Договір оренди землі №517 від 02.03.2018 р. укладений між орендодавцями ОСОБА_1, ОСОБА_4 та орендарем Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» (а.с.142-143).

Так, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 02.03.2018 року державний реєстратор КП «Великодиреської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» ОСОБА_3 прийняла документи для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку за ТДВ "Шамраївський цукровий завод" і розпочала реєстраційні дії, та 16.03.2018 року прийняла рішення, яким зареєструвала за ТДВ «Шамраївський цукровий завод» право оренди на вказану земельну ділянку.

При цьому слід зазначити, що на момент прийняття документів для реєстрації спірного договору оренди за позивачем було належно зареєстроване право оренди на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1Л.і ОСОБА_4Л

Частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (№ 1952-ІV) передбачено, що під час державної реєстрації державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Подання документів для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, право оренди на яку вже зареєстровано у ДРРПНМ за іншою особою, є підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 30.03.2016 року у справі № 21-1434а15, від 15.11.2016 року у справі № 21-3030а16.

У порушення норм частини третьої статті 10, абзацу першого частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку за ТДВ "Шамраївський цукровий завод" державний реєстратор ОСОБА_3 залишила поза увагою існуючі суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на земельну ділянку, а саме наявність зареєстрованого права оренди ТОВ Агрофірма "Матюші" на земельну ділянку, не перевірила відсутність суперечностей, що існували на дату прийняття документів для реєстраційних дій, та не прийняла рішення про відмову у державній реєстрації всупереч пункту 5 частини першої статті 24 Закону № 1952-ІV, а натомість прийняла рішення про державну реєстрацію договору оренди.

Встановлено, що Наказом Міністерства юстиції України від 15.03.2018 № 729/5 скасовано, зокрема, рішення про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку (кадастровий номер :01:010:0009) за ТОВ Агрофірма «Матюші».

Слід зазначити, що підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ Агрофірма «Матюші», - є звернення власників земельних ділянок до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України із скаргою, в якій просили скасувати, відповідні рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші». Дане звернення /скарга/ обґрунтоване тим, що договори оренди де орендарем є ТОВ «Матюші» були зареєстровані за відсутності необхідних на те документів, зокрема, без підписаних власниками земельних ділянок договорів, заяв на вчинення реєстраційних дій, відповідних проплат за вчинення реєстраційних дій та інше.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 07.03.2018, який став підставою для прийняття Міністерством юстиції України наказу від 15.03.2018 № 729/5, мотивований виключно технічними недоліками при здійсненні державної реєстрації права оренди на Земельну ділянку за ТОВ Агрофірма «Матюші» і питання дійсності Договору оренди, укладеного між ТОВ Агрофірма «Матюші» та власниками спірної земельної ділянки Комісією не досліджувалося. Наразі триває судовий спір щодо правомірності Наказу Міністерства юстиції України від 15.03.2018 № 729/5 про скасування державної реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ Агрофірма «Матюші».

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 203/2612/13-ц (посилання на постанову - http://reyestr.court.gov.Ua/Review/71807404).

Спірний договір оренди було укладено 02.03.2018 року, тобто, в той час коли був чинним, діючим та належно зареєстрованим договір оренди від 07.08.2014 року. Отже, встановлено, що відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_4 було передано в оренду іншого орендаря ту саму земельну ділянку, яка перебувала в користуванні позивача на підставі раніше укладеного договору оренди, строк дії якого не закінчився, на що вказано вище в рішенні. Представник позивача просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 02.03.2018року,укладений між Товаристовм з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_1 і ОСОБА_4

У відзивах відповідачів на даний позов, вказано на невідповідність нормативним актам документації про виплату орендодавцям орендної плати. Дійсно, надані позивачем відомості не відповідають вимогам обліково-бухгалтерської документації, але приймаються судом до уваги, оскільки містять основні реквізити дату, період за який здійснюється виплата орендної плати, прізвище, імя та по батькові одержувача, суму, підпис про одержання коштів чи продукції. Стороною відповідачів не надано належних та допустимих доказів в підтвердження невиплати орендної плати орендодавцям.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Статтею 1 Закону України від 06.10.1998 року (№ 161-XIV) "Про оренду землі" визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

А за ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до абзацу першого частини першої ст. 792 ЦК України, статті 13 Закону України "Про оренду землі" за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря;відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;Частину першу статті 31 доповнено абзацом сьомим згідно із Законом № 509-VI від 16.09.2008;набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; Частину першу статті 31 доповнено абзацом восьмим згідно із Законом № 1702-VI від 05.11.2009припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).Частину першу статті 31 доповнено абзацом девятим згідно із Законом № 2404-VI від 01.07.2010Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобовязана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.Статтю 31 доповнено частиною пятою згідно із Законом № 1533-VIII від 20.09.2016.

За ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, суд вважає, що відповідно до положень п.«в» ст.152 ЗК України та ст.ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним оспорюваний договір оренди землі, оскільки при його укладенні було порушено вимоги діючого законодавства, земельна ділянка правомірно перебувала в оренді іншого орендаря.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В ч.2 ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що відповідно до статтей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В даному випадку, позивач не є стороною договору оренди від 02.03.2018 року, але разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки.

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.11.2016 року у справі № 6-2540цс16.

А тому, обраний позивачем спосіб захисту його прав узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами.

Як наслідок недійсності правочину, представник позивача просить суд скасувати державну реєстрацію оспорюваного договору оренди.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

А тому, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо скасування державної реєстрації договору оренди від 02.03.2018 року, укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» (ідентифікаційний код 13737989).

Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь ТОВ Агрофірма «Матюші» судові витрати по справі, які складаються з судового збору та коштів за надану позивачу правову допомогу на загальну суму 30244,79грн., що підтверджено відповідними квитанціями (а.с.8,52,153).

Так, згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: договір про надання правничої допомоги; платіжне доручення в підтвердження оплати юридичних послуг і правової допомоги за рахунком на оплату №96 від 012.06.2018р., які оформлені у встановленому законом порядку; детальний опис послуг із зазначеннм витраченого часу. В даній справі було призначено 6 судових засідань, неодноразове відкладення розгляду справи відбувалося з причин, що не залежали від сторони позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6,13,15,16,203,204,205,215-216,792 ЦК України, ст.ст. 124,125,152 ЗК України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 12, 13, 81,137, 141, 258- 265,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 02.03.2018 року, укладений між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» (ідентифікаційний код 13737989) щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0009.

Скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» ОСОБА_3 про державну реєстрацію іншого речового права права оренди: індексний номер : 40138747 від 16.03.2018 00:00:59.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" (ідентифікаційний код 13737989; місцезнаходження: 09039, Київська область, Сквирський район, село Руда, вулиця Заводська, 27), Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» на користь ТОВ Агрофірма «Матюші» судові витрати по справі 30 244грн. 79 коп., /по 7561 грн. 20 коп. з кожного відповідача/.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду буде виготовлено не пізніше 22.03. 2019 року.

СуддяОСОБА_7