Справа № 2-о/325/29/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Васильцової Г.А., секретарі Міняйло А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Приазовське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа: Приазовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в м. Донецьк Україна, 24 грудня 2017 року; допустити негайне виконання рішення суду.

Заявник в заяві зазначив, що 24 грудня 2017 року в м. Донецьк Донецької області померла матір його батька його бабуся ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок смерті його бабці 28 грудня 2017 року Калінінським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька «Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» видано свідоцтво про смерть ДНР № 087315. 12 березня 2019 року він звернувся до Приазовського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ в Запорізькій області для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2, але отримав відмову, мотивовану тим, що надане ним свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових підстав.

Просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 24 грудня 2017 року в м. Донецьк Україна та допустити негайне виконання рішення суду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явився, в вимогах просить розглянути справу у його відсутність, заяву підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_1 є онуком померлої ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про народження, копія свідоцтва про народження батька заявника ОСОБА_3.

24 грудня 2017 року померла ОСОБА_2, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 530 від 25.12.2017 р., довідка про причину смерті № 530 від 24.12.2017 року, та свідоцтво про смерть серії ДНР № 087315 видане 28 грудня 2017 року Калінінським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька «Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки».

В той же час, суд не може їх прийняти як належні докази, оскільки органи, які видали вказані документи, у відповідності до чинного законодавства України не зареєстровані, а тому документи, видані такими органами, є нікчемними, тобто не породжують жодних юридичних наслідків для органів державної влади та інших юридичних та фізичних осіб, які знаходяться на контрольованій Україною території.

12 березня 2019 року із заявою щодо отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2, заявник звернувся до Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, але йому було відмовлено у отриманні свідоцтва про смерть, через те, що надане ним свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових підстав.

Згідно до ч. ч. 1, 6ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом(у редакції наказу) встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б)фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в)лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим … реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 9 ч. 2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст.17 ч.1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Отже, оскільки заявник не має можливості надати для реєстрації смерті своєї бабці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, документи, передбачені законодавством України, суд, оглянувши фото поховання з кладовища, надані на підтвердження факту смерті, з метою захисту законних прав та інтересів заявниці, як громадянина України, вважає необхідним встановити факт смерті ОСОБА_2, яка померла 24 грудня 2017 року в м. Донецьк Донецької області.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 293, 315-317 ЦПК України, ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа: Приазовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 24 грудня 2017 року в м. Донецьк Донецької області, Україна.

Рішення, відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Судове рішення видати особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його складення, апеляційної скарги.

Дата складення рішення суду 15.03.2019 року

Суддя Г.А. Васильцова