СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-зз/759/67/19
ун. № 759/7110/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2019 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, просить суд скасувати заходи забезпечення позову, накладені Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 1 вересня 2014 року, а саме скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 .

Заяву обгрунтовує тим, що ухвалою Святошинського районного суд ум. Києва від 01.09.2014 заяву позивача за первісним позовом про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , після чого рішення суду задоволено частково первісні позовні вимоги, в порядку поділу майна виділено визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 46,40 кв.м., житловою площею - 30,10 кв.м., а за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 46,40 кв.м., житловою площею - 30,10 кв.м. В іншій частині первісного позову відмовлено, у задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду міса Києва від 29 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2014 в частині відмови ОСОБА_2 в задоволення зустрічного позову до ОСОБА_1 про стягнення коштів відхилено. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2014 в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишено без змін. Постановою Верховного суду України від 14.08.2019 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишео без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2017 в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів залишено без змін.

Таким чином, позов в межах якого вживались заходи забезпечення, було розглянуто по суті, рішення суду набрало законної сили, а отже необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову відпала.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

За таких підстав суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази та наведені заявником підстави для скасування заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2014 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46,40 кв.м, жилою площею 30,10 кв.м (а.с. 22, 23 том 1).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2014 первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково. В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 46,40 кв.м., житловою площею - 30,10 кв.м. та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 46,40 кв.м, житловою площею - 30,10 кв.м, а в іншій частині первісного позову відмовлено. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено (а.с. 101-105, том 1).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29.03.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2014 в частині відмови ОСОБА_2 в задоволення зустрічного позову до ОСОБА_1 про стягнення коштів відхилено, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2014 в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишено без змін (а.с. 151-155, том 2).

Постановою Верховного суду України від 14.08.2019 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2014 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2017 в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів залишити без змін (а.с. 214-219, том 2).

Таким чином, позов в межах якого вживались заходи забезпечення, було розглянуто по суті, рішення суду набрало законної сили, а отже необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову відпала.

Однак, як вбачається із матеріалів справи заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2014 року судом не скасовані.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 23.09.2019 квартира АДРЕСА_1 перебуває під арештом, що був накладений на підставі вище зазначеної ухвали.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Як зазначено у п. 10 Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 за №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У відповідності до ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що заява про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги задоволено, а також рішення набрало законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 158, 260, ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

заяву позивача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2014, а саме скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 18.10.2019.