Справа № 309/3782/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 09 липня 2018 року (головуючий суддя Волощук О.Я.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансу сплаченого за попереднім договором, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, мотивуючи наступним.

04.04.2014 між ОСОБА_1, від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_3, та позивачем ОСОБА_2 було укладено попередній договір, згідно умов якого сторони зобов'язались у майбутньому, в строк не пізніше 31.12.2014 укласти договір купівлі-продажу квартири, розташованій на земельних ділянках за адресою: АДРЕСА_1, що належать продавцю на підставі договорів купівлі-продажу від 19.09.2013 за реєстром №1389 та за реєстром № 1386, посвідчених нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу в Київській області Єщенко А.В., кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Згідно пунктів 3.1., 3.2 попереднього договору квартира НОМЕР_3, загальною площею 36 м. кв., знаходиться на п'ятому поверсі в багатоквартирному житловому будинку, який будується за адресою: АДРЕСА_1. Вартість об'єкту на день укладення основного договору становить 27000 доларів США.

Вказував, що позивач умови попереднього договору виконав на момент підписання цього договору, згідно п. 2.1 попереднього договору, передав продавцеві суму в розмірі 302940 грн., що є еквівалентом суми 27000 доларів США.

Основний договір купівлі продажу квартири між позивачем та відповідачем у строк до 31.12.2014 укладено не було з вини продавця, відповідач свої зобов'язання за попереднім договором не виконав.

Вимогу представника позивача від 21.09.2017 про повернення авансу, отриману відповідачем 25.09.2017 - не задоволено, сплачений аванс не повернуто.

Відповідно до інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2017 - права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 - будинок, споруду, квартири - не зареєстровані.

Право власності на квартиру НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 за жодною особою не було зареєстровано, оскільки самого об'єкту нерухомого майна не існувало та не існує.

Позивач ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого авансу за попереднім договором в розмірі 302 940 грн. та судові витрати.

Рішенням Хустського районного суду від 09.07.2018 позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого за попереднім договором від 04.04.2014 авансу в розмірі 302 940, 00 грн. та 3029, 41 грн. судового збору.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати й ухвалити нове рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що згідно усної домовленості між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, кошти останній повертав частинами, зокрема 19.07.2016 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 передав ОСОБА_5 1000 доларів США, про що скаржником долучено заявку. Зазначає, що в архівах бухгалтерії є ще розписки про отримання коштів ОСОБА_2, які скаржник зможе долучити в судове засідання апеляційного суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду залишити без змін.

Сторони та представник відповідача в судове засідання не з?явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.109-111). Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів розглянула справу за відсутності сторін та представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04.04.2014 між фізичними особами - ОСОБА_1 та позивачем ОСОБА_2 було укладено попередній договір, згідно п. 1.1 якого сторони зобов'язались у майбутньому, в строк не пізніше 31.12.2014 укласти договір купівлі-продажу квартири, розташованій на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, що належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2013 за реєстром №1389, посвідченого нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу в Київській області Єщенко А.В., кадастровий номер НОМЕР_1, та договору купівлі-продажу від 19.09.2013 за № 1386, посвідченого нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу в Київській області Єщенко А.В., кадастровий номер НОМЕР_2.

Згідно пунктів 3.1., 3.2 попереднього договору квартира НОМЕР_3, загальною площею 36 м. кв., знаходиться на п'ятому поверсі в багатоквартирному житловому будинку, який будується за адресою: АДРЕСА_1. Вартість об'єкту на день укладення основного договору становить 27000 доларів США, при цьому вартість 1 м. кв. загальної площі зазначеного об'єкту становить еквівалент суми 750 доларів США.

Позивач умови попереднього договору виконав на момент підписання цього договору, у відповідності до п. 2.1 попереднього договору, передав продавцеві суму в розмірі 302940 грн., що є еквівалентом суми 27000 доларів США.

Повідомлень з пропозицією з'явитись для укладення основного договору у відповідності до п. 4.2.2 попереднього договору позивач від відповідача не отримував.

Основний договір купівлі продажу квартири між позивачем та відповідачем у передбачений договором строк до 31.12.2014 року укладено не було.

Тобто строк для укладення основного договору сплинув, а відповідач свої зобов'язання за попереднім договором не виконав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. ч. 1,3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до п. 4.2.1 попереднього договору покупець зобов'язується у визначений термін, що зазначений у п. 2.1. договору, розрахуватись з продавцем.

Згідно з п. 4.2.2. договору, покупець зобов'язаний прийти в зазначений день та час укладення основного договору про що продавець письмово повідомляє покупця за 30 календарних днів, надсилаючи рекомендованого листа за місцем реєстрації Покупця.

На момент підписання попереднього договору від 04.04.2017 позивач ОСОБА_2 згідно п. 2.1. здійснив повний розрахунок з продавцем - відповідачем ОСОБА_1, сплативши суму авансу у розмірі вартості об'єкту за основним договором, передбачену попереднім договором у повному обсязі.

Основний договір купівлі-продажу квартири між позивачем та відповідачем у передбачений договором строк до 31.12.2014 року не було укладено, проте сплачений позивачем аванс за попереднім договором відповідачем повернуто не було. Не було повернуто аванс і після направлення представником позивача вимоги відповідачу від 21.09.2017 про повернення авансу, яку відповідач отримав 25.09.2017 (а.с14-15).

Отже висновок місцевого суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 є правильним.

Відповідач визнає в апеляційній скарзі факт укладення попереднього договору та одержання коштів.

Доказів того, що ОСОБА_1 частково повертав кошти, отримані як аванс за попереднім договором, скаржником не надано.

Додана до апеляційної скарги заявка не є належним та допустимим доказом, не містить інформацію щодо предмета доказування, зокрема, що кошти повертає ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_1, що такі надаються як повернення авансу, отриманого за попереднім договором від 04.04.2014. Не надано і інших доказів, про які зазначає апелянт у скарзі.

Доводи щодо неповідомлення про розгляд справи колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідач подавав до суду заявку про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS повідомлення (а.с.30). В підготовчому судовому засіданні 02.04.2018 був присутній представник відповідача - адвокат ОСОБА_6 (а.с. 38-39).

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду від 09 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 березня 2019 року.

Головуюча: Судді: