Ухвала

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 2-477/11

провадження № 61-48122св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - Войнилівська селищна рада Калуського району Івано-Франківської області,

особа, яка подала заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2018 року у складі судді Якимів Р. В. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Мелінишин Г. П., Томин О. О., Ясеновенко Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2, третя особа - Войнилівська селищна рада, про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 25 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 лютого

2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 25 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним заповіт ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, посвідчений

16 липня 2010 року секретарем виконавчого комітету Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області Боцюрко В. Б., зареєстрований в реєстрі за № 146.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 лютого

2014 року скасовано.

Справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 січня

2015 року залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_1 - ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 вересня

2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, правонаступником якого є ОСОБА_3, - ОСОБА_4 відхилено.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 25 грудня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилено.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 25 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2015 року залишено без змін.

У липні 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 21 вересня 2016 року заяву залишено без задоволення.

У липні 2018 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що на час ухвалення рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2013 року існували обставини, які не були встановлені судом та не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи. Зокрема КЗ «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» листом

від 05 липня 2018 року, наданим у відповідь на адвокатський запит, повідомлено, що хворий ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Калуської ЦРЛ:

з 19 липня 1997 року по 15 серпня 1997 року з діагнозом «Гострий ішемічний інсульт з правобічним геміпарезом, сенсорна афазія», з 24 березня

1998 року по 10 квітня 1998 року з діагнозом «Стан після перенесеного ішемічного інсульту з вираженим правобічним геміпарезом, порушення функції ходьби на фоні церебрального атеросклерозу».

В рішенні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 25 грудня 2013 рокузазначено, що згідно акта повторної посмертної комісійної судово-медичної експертизи від 15 травня 2013 року № 16 визначити психічний стан ОСОБА_1 та вирішити питання щодо його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складення заповіту 16 липня 2010 року не є можливим. Крім того, отримати оригінали медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_1 не представилося можливим, оскільки історію хвороби було вилучено

08 червня 2011 року суддею Калуського міськрайонного суду та не повернуто.

Дана інформація була скрита з невідомих позивачу причин як матеріали для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи відносно

ОСОБА_1 На думку заявника такий діагноз міг істотно впливати на здатність останнього усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому суд ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення. Тому просив суд скасувати рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2013 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 07 вересня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що обставини, на які заявник посилається у заяві, не є нововиявленими обставинами у розумінні пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 листопада

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 07 вересня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

05 грудня 2018 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

17 січня 2019 року матеріали цивільної справи № 2-477/11 надійшли до Верховного Суду.

18 січня 2019 року матеріали цивільної справи № 2-477/11 передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2019 року справу № 2-477/11 призначено до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року в справі за заявою

ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Войнилівська селищна рада, про визнання заповіту недійсним, підлягає закриттю з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, та яка переглянута в апеляційному порядку не підлягає оскарженню в касаційному порядку на підставі пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Таким чином, оскарження ухвали суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, та яка переглянута в апеляційному порядку, статтею 389 ЦПК України не передбачено.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня

1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ,

від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 07 листопада 2018 року в справі за заявою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Войнилівська селищна рада, про визнання заповіту недійсним, підлягає закриттю, оскільки зазначені судові рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за заявою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Войнилівська селищна рада, про визнання заповіту недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 07 листопада

2018 року закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило