Справа№592/8732/19
Провадження №2/592/3437/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що вона ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її сином та зареєстрований за вказаною адресою. Однак, три роки тому ОСОБА_2 добровільно залишив будинок, його речі в житловому приміщенні відсутні, участі в оплаті комунальних платежів та утримання будинку він не приймає. Реєстрація відповідача в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловою площею. Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 12.06.2019 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_2 , повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що відповідач є її рідним дядьком, та за місцем реєстрації він не мешкає більше десяти років, останніх три роки він зовсім не з"вляється у будинку за адресою АДРЕСА_1 . Перебуває за кордоном, де і мешкає, його речей у будинку немає, коштів на утримання житла він не надає, добровільно знятися з реєстрації не бажає.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивачки. Відповідач її син, зовсім не з"являється у будинку на протязі останніх трьох років. Виїхав з будинку добровільно та не цікавиться житлом.

Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори Ляшенко А.І., зареєстрованого в Реєстрі за №1-985, є власником житлового будинку з надвірними будівлями і господарчими спорудами, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці, загальною площею 0,0834 га, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10).

З Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.05.2019 року вбачається, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , окрім інших осіб, зареєстрований син власника житла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно Акту, посвідченого головою громадського квартального комітету №3, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично більше 10 років не проживає у вказаному житловому будинку (а.с.11).

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги покази свідків, а також те, що позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні належними та допустимими доказами довела, що її син ОСОБА_2 більше одного року, без поважних причин, не проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак залишається бути зареєстрованим за вказаною адресою, що, в свою чергу, порушує права позивача на володіння, користування і розпорядження своєю власністю, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання ОСОБА_2 , на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 76-83, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми до Сумського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко