УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.;

за участю секретаря Конівченко Ю.А.;

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3

представників третьої особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (далі КП «МТТУ») (третя особа Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність») про визнання неправомірним та скасування наказу про накладання дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка працює водієм трамваю й перебуває з відповідачем у трудових відносинах. Просить визнати неправомірним та скасувати наказ начальника КП «МТТУ» про оголошення догани та позбавлення її премії за жовтень 2018 року.

Суддею, що розглядає цю справу заявлено самовідвід з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Як зясувалось під час підготовчого судового провадження, приводом до притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності стала скарга ОСОБА_6 щодо порушення Правил дорожнього руху України позивачкою, яка при висадці пасажирів поквапилась зачинити двері транспортного засобу, внаслідок чого, вийшовши на зупинці, вона не встигла забрати свою дитину з трамваю, що почав рух, і був зупинений лише на вимогу пасажирів.

ОСОБА_6 працює помічником судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя, очолюваного суддею, у провадженні якого знаходиться ця справа. Розгляд справи передбачає перевірку й оцінку правдивості, повідомлених підпорядкованим йому працівником, відомостей, що стали підставою для оспорюваного позивачкою наказу. Попри те, що ОСОБА_6 не є стороною даного спору, вона, як ініціатор притягнення позивачки до відповідальності, не може вважатися байдужою до вирішення цієї справи.

Позивачка висловила сподівання на справедливе рішення суду, її представник заявив, що поки що довіряє суду. Представники третьої особи не вбачають підстав для відводу судді. Представник відповідача, з урахуванням наведених обставин та зважаючи на непевну позицію представника позивачки, підтримав самовідвід, який підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово зазначав, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі «Білуха проти України», «Бочан проти України», «Газета «Україна-центр» проти України» та ін.)

Водночас Консультативна рада європейських суддів у п. 12 Висновку № 1 (2001) наголошує, що судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких звязків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.

Сумніви в незалежності відсутні, коли у «об'єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_6 проти Сполученого Королівства»). Навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»). Кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов'язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ'єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві (справи «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії»).

Не зважаючи на особисту (субєктивну) неупередженість, суддя у цій справі визнав необхідним заявити самовідвід, оскільки наведені вище обєктивні обставини можуть викликати побоювання щодо неупередженості судді з точки зору стороннього спостерігача. Відтак, з метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді даної справи та справедливість ухваленого ним рішення, а також забезпечення довіри до судової влади України, суд задовольняє самовідвід судді у цій справі.

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Самовідвід судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КП «МТТУ» (третя особа Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність») про визнання неправомірним та скасування наказу про накладання дисциплінарного стягнення задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_7