РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/3461/18

пр. № 2/759/1017/19

18 березня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), третя особа: Святошинська района у м. Києві державна адміністрація (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 97) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2018 р. позивач звернулась до Святошинського районного суду з позовом, вимогами якого є визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач є наймачем неприватизованої квартири, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів від 11.11.1991 р. № 894 про зміну договору найму жилого приміщення та Договору найму жилого приміщення від 05.05.2006 р. 09.01.1973 р. на ім'я матері позивача було видано ордер на жиле приміщення, а після її смерті особовий рахунок було переоформлено на позивача. У вказаній квартирі зареєстровано крім позивача ще й її дітей та її брата ОСОБА_3 Однак, відповідач з 1997 р. не проживає у даній квартирі, витрат по утриманню квартири не здійснює. Позивач вважає, що відповідач створює перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним позивачу майном. Тому, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2018 р. провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримують та просять його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач в судові засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомляв, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Виконкомом Київської міської ради депутатів трудящих 09.01.1973 року видано ордер № Г 199261 ОСОБА_4 на сім'ю з чотирьох осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 16).

Рішенням Виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів від 11.11.1991 р. № 894 особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 переоформлено з ОСОБА_9 на ОСОБА_1 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого ВРАГС Ленінградського району м. Києва від 03.02.1998 р. ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишила прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого ВРАГС Ленінградського району м. Києва від 27.02.1998 р. ОСОБА_1 після укладення шлюбу змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 12).

На підставі Договору найму жилого приміщення від 05.05.2006 р. ОСОБА_1 отримала квартиру АДРЕСА_1 у безстрокове користування(а.с. 18).

Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с. 25-33).

Відповідно до складених актів ЖЕД № 6 відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, але в ній не проживає тривалий час(а.с. 57, 58, 59).

У судовому засіданні 04.02.2019 р. свідки: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 підтвердили той факт, що відповідач більше 10 років не проживає у спірній квартирі.

Судом не встановлено фактів перешкоджання позивачем відповідачу в користуванні житлом.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, оцінивши докази у справі суд вважає, що відповідач не проживає в даній квартирі близько десяти років, що ускладнює здійснення позивачем повноважень користування нею, оскільки вона вимушена сплачувати за відповідача витрати на комунальні послуги, а тому є підстави для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням.

Рішення після набрання законної сили є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. ст. 71, 72 ЖК України, статтями 7, 10, 76, 81, 133,244-245, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), третя особа: Святошинська района у м. Києві державна адміністрація (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 97) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць