Провадження № 2/369/1790/19
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Заїка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 17 серпня 2009 року між нею і ОСОБА_3 був укладений Договір позики, за умовами якого вона позичила йому 87000 доларів США, і які він мав їй повернути не пізніше кінця 2016 року. Відповідач отримав грошові кошти від неї у повному обсязі до підписання Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до умов п. 1.5. Договору виконання договору здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 проживає і зареєстрована в Києво-Святошинському районі. Її дочка ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3 на момент укладення договору перебували у зареєстрованому шлюбі, і саме вона вмовила її позичити грошові кошти її чоловіку, при цьому стверджуючи, що кошти потрібні їм лише в інтересах сім`ї, для їхніх сімейних потреб, та запевнила, що кошти повернуть завчасно. На даний момент її відносини з дочкою зіпсувалися. Позивачка вважала, що її дочка має разом відповідати з своїм чоловіком за неповернення їй боргу, адже кошти відповідач ОСОБА_3 набув за час шлюбу, і в даному випадку позика є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідачі на даний час в порушення вимог договору не виконали його умови і до цього часу не повернули їй позику. Увесь цей час на її вимоги усні та письмові, про повернення коштів вони не реагували та не реагують (уникають повернення боргу), у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду за захистом свого права до суду.

Станом на 04 жовтня 2018 року борг відповідачів становить 87 000 доларів США, що еквівалентно 2 284 620 грн. ( 87 000 доларів США х 28,32 грн.).

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 87 000 доларів США, що еквівалентно 2 463 840 грн..

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала і просила його задовольнити, та розглянути справу у її відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надала письмові пояснення, в яких позов визнала частково, а саме лише в частині стягнення грошових коштів з відповідача ОСОБА_3 , щодо стягнення з неї боргу заперечувала, і просила розглянути справу у її відсутності.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи і дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що за Договором позики від 17 серпня 2009 року ОСОБА_1 позичила, а позичальник ОСОБА_3 взяв в борг у позикодавця грошові кошти у сумі 87 000 доларів США. Своїм підписом на Договорі позичальник засвідчив, що грошові кошти від позикодавця він отримав у повному обсязі до підписання цього договору.

Відповідно до умов п. 1.2. Договору позики строк повернення позики сторонами визначено моментом пред`явлення вимоги позикодавця, але не пізніше кінця 2016 року.

Згідно умов п. п. 1.3., 1.4. Договору позики позика повертається позикодавцю особисто в руки. Факт повернення позики засвідчується відповідною розпискою позикодавця.

Згідно умов п. 1.5. Договору позики позичальник та позикодавець визначили, що місцем укладання та місцем виконання (повернення грошей) договору є адреса: АДРЕСА_1 .

Як вказувала позивачка, увесь цей час на її усні та письмові вимоги про повернення коштів відповідачі не реагували та уникають повернення боргу, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду за захистом свого права до суду.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не виконує належним чином взяті зобовязання по поверненню грошових коштів за Договором позики від 17 серпня 2009 року, а тому з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 87 000 доларів США, що еквівалентно 2 284 620 грн., як заявлено позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві, які взяті відповідачем ОСОБА_3 у борг в позивача ОСОБА_1 , про що зазначено в Договорі позики від 17 серпня 2009 року.

Згідно вимог ч. 4 ст. 65 СК України, на яку посилається позивач у позовній заяві, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 30 серпня 2006 року зареєстрували шлюб, і присвоєно прізвище дружині ОСОБА_5 .

В наданих до суду письмових поясненнях відповідач ОСОБА_2 зазначала, що та обставина, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_3 на момент укладення договору позики, не дає позивачці жодної підстави для стягнення з неї будь-яких грошей. Договір позики, який підписував ОСОБА_3 , жодним чином не стосується її, вона ніяких грошей з цієї позики не отримувала і грошей не бачила. Стороною у договорі є її колишній чоловік, так як він брав гроші, і вона це підтверджує. І тому саме він їх і має повертати, а тому вона не заперечувала проти стягнення заборгованості у сумі 87000 доларів СЧША в еквіваленті 2463840 грн. з відповідача ОСОБА_3 ..

Заявлені вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь суму боргу за Договором позики від 17 серпня 2009 року не можуть бути задоволені судом, оскільки позивач не надала суду доказів, що ці грошові кошти були позичені відповідачкою у позивача, як і не надала суду доказів, що відповідач ОСОБА_3 укладав договір позики в інтересах своєї сім`ї, і те, що було одержане за договором, використано на потреби сім`ї ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .. У зв`язку з цим у задоволенні вимог позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики слід відмовити.

Також з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір в розмірі 8810 грн. на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст. 65 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за Договором позики від 17 серпня 2009 року в розмірі 87 000 доларів США, що еквівалентно 2 463 840 грн., та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810 грн..

У решті позову до ОСОБА_2 відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ковальчук Л.М.