ЄУН № 336/525/19
пр. № 2/336/1503/2019
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, визначення прізвища,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 направила до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 26.02.2019 року позовну заяву було залишено без руху у звязку з її невідповідністю положенням ст. 175, 177 ЦПК України15.03.2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій одночасно заявлено ще дві позовні вимоги.

Так, згідно уточненої позовної заяви позивач просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, неповнолітнього ОСОБА_3 залишити проживати разом з позивачем, після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище ОСОБА_3.

При дослідженні уточненої позовної заяви судом встановлено, що позовна заява за своїм змістом не відповідає вимогам ЦПК України.

Статтею 175 ЦПК України встановлені вимоги до позовної заяви. Так, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Статтею 134 ЦПК України вказано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в звязку із розглядом справи.

Статтею 177 ч. 4 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вказував Європейський суд з прав людини у рішенні «Креуз проти Польщі» за заявою № 28249/95 від 19.06.2001 «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Подана позивачем позовна заява вищевказаним нормам ЦПК України не відповідає.

Так, в уточненій позовній заяві позивачем доповнено дві вимоги немайнового характеру, а саме про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з позивачем та визначення прізвища позивача після розірвання шлюбу.

Статтею 4 ЦПК України визначено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 160 ч. 1 СК України вказано, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В уточненій позовній заяві взагалі відсутнє обґрунтування позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини та не зазначено в чому саме полягає порушення її права з боку відповідача, адже не зазначено будь-яких обставин, які б свідчили про те, що відповідач не згоден з проживанням дитини разом із позивачем.

Таким чином, позивачем в позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про визначення місця проживання дитини, не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, позивачем не зазначено підстави для обєднання в позовній заяві вимог, які не повязані між собою ані підставою, ані предметом, ані складом учасників справи.

Також позивачем не вказано в позовній заяві підстав для визначення судом її прізвища після розірвання шлюбу.

Статтею 15 ч. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398 від 04.02.2019 року вказано, що той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.

Статтею 16 ч. 2 Закону України № 2398 передбачено, що державна реєстрація зміни імені проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи, яка досягла віку, встановленого законом, за місцем її проживання за наявності в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану відповідних актових записів цивільного стану та відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Таким чином, визначення прізвища того з подружжя, який змінив прізвище після укладення шлюбу, після розірвання шлюбу не відноситься до компетенції суду, а проводиться в порядку, передбаченому чинним законодавством за заявою того з подружжя, який бажає змінити прізвище.

Водночас, суд не вбачає підстав для відмови у відкритті провадження в цій частині, адже у разі відсутності підстав для захисту прав особи в обраний нею спосіб суд відмовляє у задоволенні позову.

За таких обставин суд виходить з вимог, заявлених позивачем.

Позивачем в прохальній частині позову заявлено вимогу про розірвання шлюбу, про визначення місця проживання дитини, а також вимогу про визначення прізвища позивача.

Стаття 6 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 8 липня 2011 року вказує, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру: про розірвання шлюбу, про визначення місця проживання дитини та визначення прізвища, тож судовий збір належить сплатити за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним продовжити позивачеві строк для виправлення недоліків.

З метою виправлення недоліків позивачеві необхідно надати до суду уточнену позовну заяву з дотримання вимог щодо її змісту, в якій має міститись обґрунтування підстав звернення з позовом в частині визначення місця проживання дитини, визначення прізвища позивача після розірвання шлюбу, а також мають бути зазначені докази, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, позивачеві належить сплатити судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру в сумі 768, 40 гривень, надати суду платіжний документ на підтвердження сплати судового збору. З урахуванням заявлених в уточненій позовній заяві трьох вимог позивачеві належить доплатити 1536,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Надати позивачеві додатковий триденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, визначення прізвища.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.І. Дацюк