ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5038/18 Номер провадження 22-ц/814/2467/19Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

за участю секретаря Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в режимі відеоконференції з Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 липня 2019 року, ухваленого у складі головуючого судді Зоріної Д.О., зі складанням повного тексту судового рішення 19 липня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості по аліментах, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останнього, на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 42 723 грн. 86 коп., пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2016 року по 19 серпня 2018 року в розмірі 12 998 грн. 03 коп., та 25 709 грн. 43 коп. понесених додаткових витрат, а всього 81 431 грн. 32 коп.

Позов мотивовано тим, що рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01 січня 2001 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, на підставі якого було видано виконавчий лист №2-287. Також, рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2016 року, стягнуто з відповідача на її користь заборгованість по аліментах в розмірі 8 3124 грн. 33 коп., пеню за прострочення сплати аліментів в період з 01 серпня 2014 року по 31 травня 2016 року в розмірі 6 502 грн. 11 коп., та 4 176 грн. 25 коп. понесених додаткових витрат, на виконання якого було видано виконавчий лист.

Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28 листопада 2016 року позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач продовжує невиконувати свій обов`язок щодо сплати аліментів, в результаті чого за період з 01 червня 2016 року по 19 серпня 2018 року має заборгованість в розмірі 42 723 грн. 86 коп. Оскільки, відповідач не сплачує аліменти, позивач вважає, що має право на стягнення з нього неустойки (пені) по аліментах, яка за її розрахунком становить 12 998 грн. 03 коп.

Вважає, що існують підстави для стягнення з відповідача 50% витрат понесених позивачкою на навчання дитини та додаткових витрат, у зв`язку із реабілітацією дитини.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 липня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 12 998 грн. 03 коп.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача пені за несплату аліментів, місцевий суд керуючись положеннями ст.196 СК України, врахував правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц та приймаючи до уваги те, що відповідач своєчасно не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів та не спростував наданий позивачем розрахунок, дійшов висновку про стягнення з відповідача нарахованої суми пені в межах позовних вимог в цій частині.

У вказаній частині судове рішення не оскаржується, а тому відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи в частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів, суд першої інстанції виходив з того, така заборгованість підлягає стягненню на підставі виконавчих листів в межах відкритих виконавчих проваджень, та відноситься до компетенції державної виконавчої служби. Вирішуючи питання, щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з недоведеності фінансової участі позивачки в оплаті навчання дитини, крім того, суд вважав недоведеними вимоги в частині витрат на реабілітацію ОСОБА_3 ..

З вказаним рішенням, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, не погодилася ОСОБА_1 , в інтересах якої, апеляційну скаргу подала її представник - адвокат Циганкова Ілона Ігорівна. В апеляційній скарзі вказує, що оскаржуване рішення не ґрунтується на нормах закону, в зв`язку з чим просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити повністю позовні вимоги.

Апеляціна скарга мотивована тим, що державний виконавець, після виповнення дитині 18 років, повертає виконавчий лист та закінчує виконавче провадження зі сплати аліментів, а тому заборгованість яка виникла на день повноліття дитини, підлягає стягненню окремим виконавчим листом.

Вказує, що матеріали справи містять належні докази того, що позивачем понесено витрати на навчання та лікування дитини.

Процесуальним правом на подачу відзиву відповідач на скористався.

За змістом ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2001 року, судом було видано виконавчий лист №2-387/2001 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 свого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини, рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2016 року по справі №537/4755/16-ц, яке набрало законної сили 10 січня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 83124 грн. 33 коп., пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 6502 грн. 11 коп. за період з 01 серпня 2014 року по 31 травня 2016 року, та 4176 грн. 25 коп. понесених додаткових витрат, а всього 93802 грн. 69 коп.

На підставі вказаного вище судового рішення, 12 січня 2017 року було видано позивачу виконавчий лист №537/4755/16-ц.

28 листопада 2016 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області було ухвалено рішення по справі №537/5217/16-ц, яке набрало законної сили 16 січня 2017 року, та яким позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому листу №2-387 від 01 лютого 2001 року, відповідач продовжує не виконувати свого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини, в результаті чого станом на 19 серпня 2018 року його борг складає 42723 грн. 86 коп.

Висновки суду першої інстанції, про те, що вказана заборгованість зі сплати аліментів підлягає примусовому стягненню, в межах відкритих виконавчих проваджень, та відноситься до компетенції державної виконавчої служби є вірними, оскільки для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду.

Так, відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України .

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Посилаючись на наявність додаткових витрат, пов`язаних зі станом здоров`я дитини, позивачкою надано суду квитанції та платіжні доручення на загальну суму 40 512 грн. 07 коп., в свою чергу, вказані квитанції та платіжні доручення не містять відомостей про призначення платежу, /а.с. 21-36/ в зв`язку з чим, суд першої інстанції вірно не взяв їх до уваги.

Матеріали справи не містять жодного належного доказу, що дитина потребувала на лікування в зв`язку, з чим позивачкою витрачено вказані кошти.

Кім того, висновок суду першої інстанції про недоведеність фінансової участі позивачки у витратах на навчання дитини, є вірним, оскільки, на виконання умов договору № 215-МС-066, плату за навчання ОСОБА_3 за 2016-2017 роки було внесено ОСОБА_7 , а не позивачкою.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382-384, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2019 року

Головуючий суддя: О.О.Панченко

Судді: В.П. Пікуль

Т.В. Одринська