ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/2619/18
Провадження № 22-ц/4820/469/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року (суддя Трасковський С.Л.) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтовувала тим, що 21 листопада 2007 року між нею та відповідачем розірвано шлюб. У період шлюбу у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син навчається в ДНЗ «Теофіпольський професійний аграрно-промисловий ліцей» на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням, яку вона не може йому самостійно надавати.

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно до закінчення навчання.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.10.2018 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_7 двадцяти трьох років. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Вирішено питання по судовому збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з нього на користь позивача аліменти в розмірі 1/8 частини доходів на утримання сина.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд при постановленні рішення має виходити з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, а також з реальної можливості відповідача зазначений розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього, що на думку апелянта судом дотримано не було. Судом не враховано, що син ОСОБА_8 знаходиться на неповному державному утриманні, отримує щомісячну стипендію в розмірі 490 грн., забезпечується гуртожитком та триразовим харчуванням. Відповідач ОСОБА_5 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, не прийнято до уваги квитанцій щодо понесених ним витрат на комунальні послуги ОСОБА_9

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітній син сторін у справі продовжує навчання, а відповідач офіційно працює, будь-яких осіб, яких за законом зобов'язаний утримувати не має. Виходячи із принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, суд визнав доцільним проводити стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/6 частки від його доходу (заробітку). При цьому позивач офіційних доходів не має, отримує дохід з підсобного господарства.

Такий висновок суду є правильним та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з листопада 1999 року, шлюб між сторонами було розірвано в листопаді 2007 року, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 26.11.1999 року та свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 21.11.2007 року.

Згідно відомостей вказаних у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 26.10.2000 року позивач та відповідач у справі є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки виконавчого комітету Теліжинецької сільської ради від 17.10.2018 року №326 встановлено, що на утриманні ОСОБА_6 перебуває син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки ДНЗ «Теофіпольський професійний аграрно-промисловий ліцей» №191 від 08.10.2018 року та №223 від 23.11.2018 року, ОСОБА_7 зарахований у вказаний навчальний заклад з 01.09.2016 року по спеціальності «кухар, кондитер», на денну форму навчання і знаходиться на неповному державному забезпеченні. Термін закінчення навчання 30.06.2019 року.

У довідці про доходи від 23.11.2018 року №136, виданій ДНЗ «Теофіпольський професійний аграрно-промисловий ліцей» ОСОБА_7, зазначено, що останній у вказаному навчальному закладі за період з 01.11.2017 року по 31.10.2018 року отримав дохід в загальній сумі 6113 грн.

Згідно відомостей наданих Державним реєстром фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків Ізяславського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області від 22.11.2018 року №11521, інформація про доходи фізичної особи ОСОБА_6 за період з 1 кварталу 2018 року по 3 квартал 2018 року відсутня.

Відповідно до довідки ТОВ СГП «Агрос-Віста» від 14.11.2018 року №АВ-00000098, відповідач ОСОБА_5 з 08.10.2016 року працює в даному підприємстві на посаді охоронника. Дохід за період з 01.05.2018 року по 31.10.2018 року склав 28561,59 грн.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина, у зв'язку з продовженням навчання у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на час його навчання починаючи з 17.10.2018 року, але не більше як до досягнення ним 23 років, суд першої інстанції, врахувавши, що син сторін навчається на денній формі, у зв'язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, та те, що на утриманні відповідача інших осіб, яких він за законом зобов'язаний утримувати не має, відповідач офіційно працевлаштований, дійшов обґрунтованого висновку, що аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідають потребам ОСОБА_7 у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу.

Судом першої інстанції при встановленні можливості відповідача надавати таку матеріальну допомогу сину у зв'язку з навчанням та визначенні розміру аліментів враховано відповідно до приписів ст.ст.182, 200 СК України матеріальний та сімейний стан також позивача, яка не працює, отримує дохід від підсобного господарства.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 березня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк