Дата документу 16.10.2019 Справа № 320/4440/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/4440/18 Головуючий у 1 інстанції Колодіна Л.В.
Провадження № 22-ц/807/3081/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.,

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дій.

В обґрунтування позову, уточненому в ході розгляду справи, зазначав, що 24.04.2014 року відповідно до Наказу від 24.04.2014 року № 137/ОС він був прийнятий за переведенням з Кримського загону воєнізованої охорони на посаду машиніста насосних установок Мелітопольського пожежного поїзда Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».

В подальшому загін воєнізованої охорони реорганізовано у структурний підрозділ «Дніпровський загін воєнізованої охорони» ПАТ «Українська залізниця». За результатами періодичного медичного огляду висновком лікарсько-експертної комісії від 23.08.2017 року його визнано непридатним до роботи машиністом насосних установок.

13.10.2017 року, на виконання ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України відповідач запропонував позивачу вакантні посади з метою вирішення питання про можливість переведення позивача на іншу роботу.

Оскільки запропоновані відповідачем посади не передбачали роботу у м. Мелітополь, він не погодився на роботу у будь-якому іншому місці. Оскільки він відмовився від запропонованих відповідачем посад, останній повинен був звільнити його за ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України, однак цього зроблено не було. 30.10.2017 року о 08-00 год. він прибув на своє робоче місце, яке знаходиться у м. Мелітополь, але його не було допущено до роботи, про що було складено акт не допуску до роботи, який був підписаний начальником поїзду ОСОБА_2

Не допуск до роботи начальник поїзда ОСОБА_2 пояснив тим, що він не пройшов медичну комісію в зв`язку з чим позивачу було запропоновано, за його кошти, доїхати до міста Дніпро за роз`ясненнями. Він неодноразово повідомляв відповідача, що стан здоров`я (позивач є інвалідом 3 грп.) не дозволяє йому приїхати до м. Дніпро використовуючи загальний транспорт, а скористатись послугами таксі у нього недостатньо грошових коштів. Також він неодноразово повідомляв відповідача, що вимога прибути до підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» повинна бути належним чином оформлена.

Однак наказ (розпорядження) про направлення його до підрозділу «Дніпроський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» на його адресу не надходив. Основним місцем його роботи є м. Мелітополь (Мелітопольський пожежний поїзд).

У начальника Мелітопольського пожежного поїзда ОСОБА_2 була можливість, у разі необхідності, відібрати у нього додаткові пояснення щодо заяви про переведення на посаду, яку відповідач вважає не конкретною. Більш того, він безпосередньо звертався до ОСОБА_2 з питаннями щодо подальшого працевлаштування, однак начальник Мелітопольського пожежного поїзда ОСОБА_2 не захотів вирішувати це питання самостійно, а запропонував йому їхати до м.Дніпро за свій рахунок. Таким чином посадові особи відповідача своєю бездіяльністю продовжують знущатися над ним, хворою людиною - інвалідом порушуючи його права та законні інтереси.

Відповідно до розрахунку позовних вимог від 14.09.2018 року розмір його середнього заробітку за час вимушеного прогулу у 2017 р. - 2018 р. складає 45 430,15 грн. Крім того, він у 2018 року неодноразово перебував на лікарняному. Лікарняні листи були направлені відповідачу поштою цінними листами. Враховуючи те, що до теперішнього часу матеріального забезпечення у 2018 році він не отримував, вважає за необхідне просити суд зобов`язати відповідача вжити необхідних заходів направлених на виплату йому матеріального забезпечення за час його знаходження на лікарняному. Загальний період його непрацездатності складає 107 днів.

Посилаючись на вищевикладене, просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 45 430 грн. 15 коп., відрахувавши з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі; зобов`язати відповідача звернутись до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності із заявою - розрахунком про нарахування ОСОБА_1 матеріального забезпечення: за п`ять днів у періоді тимчасової втрати працездатності з 28.01.2018 року по 01.02.2018 року за листком непрацездатності Серія АДГ № 784193; за двадцять чотири дня у періоді тимчасової втрати працездатності з 08.02.2018 року по 03.03.2018 року за листком непрацездатності Серія АДГ № 638876; за двадцять п`ять днів у періоді тимчасової втрати працездатності з 18.03.2018 року по 11.04.2018року за листком непрацездатності Серія АДГ № 639186; за двадцять шість днів у період тимчасової втрати працездатності з 26.04.2018 року по 22.05.2018 року (стати до роботи 22.05.2018 року) за листком непрацездатності Серія АДГ № 639843; за два дні у період тимчасової втрати працездатності з 03.06.2018 року по 05.06.2018 року (стати до роботи 05.06.2018 року) за листком непрацездатності Серія АДЛ№ 132640; зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому матеріальне забезпечення за період: з 23.01.2018р. по 27.01.2018р.; судові витрати та витрати на правову (правничу) допомогу покласти на відповідача.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42 593.64 грн., з урахуванням податків та обов`язкових зборів.

Зобов`язано ПАТ «Укрзалізниця» призначити та виплатити ОСОБА_1 матеріальне забезпечення за період:

- з 23.01.2018р. по 27.01.2018р. відповідно до листка непрацездатності Серія АДГ №784193;

- з 3.02.2018р. по 07.02.2018р. відповідно до листка непрацездатності Серія АДГ №638876;

- з 13.03.2018р. по 17.03.2018р. відповідно до листка непрацездатності Серія АДГ №639186;

- з 21.04.2018р. по 25.04.2018р. відповідно до листка непрацездатності Серія АДГ № 639843;

- з 29.05.2018р. по 02.06.2018р. відповідно до листка непрацездатності Серія АДЛ № 132640.

Зобов`язано ПАТ «Укрзалізниця», звернутись до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності із заявою - розрахунком про нарахування ОСОБА_1 матеріального забезпечення:

- за п`ять днів у періоді тимчасової втрати працездатності з 28.01.2018 року по 01.02.2018 року за листком непрацездатності Серія АДГ № 784193;

- за двадцять чотири дня у періоді тимчасової втрати працездатності з 08.02.2018 року по 03.03.2018 року за листком непрацездатності Серія АДГ № 638876;

- за двадцять п`ять днів у періоді тимчасової втрати працездатності з 18.03.2018 року по 11.04.2018 року за листком непрацездатності Серія АДГ № 639186;

- за двадцять шість днів у період тимчасової втрати працездатності з 26.04.2018 року по 22.05.2018 року (стати до роботи 22.05.2018 року) за листком непрацездатності Серія АДГ № 639843;

- за два дні у період тимчасової втрати працездатності з 03.06.2018 року по 05.06.2018 року (стати до роботи 05.06.2018 року) за листком непрацездатності Серія АДЛ№ 132640.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 2114 грн. 40 коп.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6400 грн.

Рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 6061 грн. 85 коп. допущено до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, АТ «Українська залізниця подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вимоги позивача є необґрунтованими у повному обсязі, оскільки саме позивач не вчинив належних дій для вирішення питання про працевлаштування (вибір посади, написання заяви тощо), а здійснював лише листування з необґрунтованих підстав. Крім того, з 24.08.2017 року позивач фактично не працював жодного дня, і тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку.

ОСОБА_1 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог у їх відповідній частині.

Колегія судді погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був прийнятий за переведенням з Кримського загону воєнізованої охорони на посаду машиніста насосних установок Мелітопольського пожежного поїзда Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» наказом від 24.04.2014 року № 137/ОС.

01 грудня 2015 року ДП «Придніпровська залізниця» було реорганізовано шляхом злиття у ПАТ «Українська залізниця» та утворено регіональну філію «Придніпровська залізниця».

01 грудня 2015 року наказом №1/Н відокремлений структурний підрозділ «Перший загін воєнізованої охорони» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» було реорганізовано шляхом перетворення у структурний підрозділ «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

15 вересня 2016 року наказом №509/Н структурний підрозділ «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» перейменовано у структурний підрозділ «Дніпровський загін воєнізованої охорони».

Пунктом 2.1.18 Посадової інструкції, позивач зобов`язаний проходити згідно графіка попередні та періодичні медичні огляди.

02 серпня 2017 року ОСОБА_1 було виписано направлення на медичний огляд згідно з наказом №240 д.5.1, д.5 п.9. Характеристика умов праці: робота на висоті, пожежна охорона.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 визнаний непридатним для роботи за станом здоров`я, що підтверджується медичною довідкою про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду від 23.08.2017 року,

Наказом начальника Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Рябчій І.В. №918/В від 16.08.2017 року, ОСОБА_1 надано відпустку за період роботи з 24.04.2016 по 23.04.2017 на 28 календарних днів та додаткова відпустка на 3 календарних дні за вислугу років.

Наказом начальника Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Рябчій І.В. №1130/В від 13.10.2017 року, ОСОБА_1 невикористані дні відпустки в кількості 3 календарних днів було перенесено з 13.10.2017 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений від роботи з 14.08.2017 р. по 19.08.2017 р., з 22.09.2017 р. по 07.10.2017 р. з 14.10.2017 р. до 28.10.2017 р., з 10.10.2017 р. до 30.10.2017 р на підставі листків непрацездатності медичної установи серії АГШ №643720, АДГ №636820, АВС №227152, АДГ №637352.

13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 на підставі медичного висновку про непридатність до роботи, був ознайомлений із переліком посад, на які йому було запропоновано перевестись.

ОСОБА_1 надав згоду на будь-яку посаду по Мелітопольському вузлу.

30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 не був допущений до роботи начальником поїзда - ОСОБА_2 , у зв`язку з не проходженням медичної комісії (а.с.11).

При цьому, начальником Мелітопольського пожежного потягу ОСОБА_2 , начальником відділення ОСОБА_3 , старшим пожежним ОСОБА_4 також було складено акт про те, що машиніст насосних установок Мелітопольського пожежного потягу ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися під підпис з письмом начальника СП «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 30.10.2017 р. про те, що йому необхідно з`явитись 31.10.2017 р. на 09-00 год. до відділу кадрів структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» для вирішення питання про подальше працевлаштування у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров`я згідно медичного висновку від 23.08.2017 р. та вирішення питання щодо звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України.

Начальником Мелітопольського пожежного потягу ОСОБА_2 , на ім`я начальника СП «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Рябчія І ОСОБА_5 В. скеровано рапорт про те, що 28.10.2017 року машиніст насосних установок ПП Мелітополь ОСОБА_1 прибув до місця роботи з листом непрацездатності АВС №227152.

Згідно наказу №1130/В від 13.10.2017 року ОСОБА_1 продовжено щорічну відпустку на два календарних дні.

30 жовтня 2017 року о 08-00 ОСОБА_1 прибув в Мелітопольський пожежний поїзд для виконання своїх обов`язків.

Згідно листа №НОР-1-4/2690 від 30.10.2017 року ОСОБА_1 необхідно з`явитись 31.10.2017 року на 09-00 у відділ кадрів «Дніпровського загону воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» для вирішення питання про подальше працевлаштування у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров`я згідно медичного висновку від 23.08.2017 року та вирішення питання щодо звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України.

ОСОБА_1 відмовився від підпису про ознайомлення з даним листом, про що було складено відповідний акт.

01 литсопада 2017 р. ОСОБА_1 звернувся з заявою до начальника СП «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Рябчія І.В., про надання письмової відповіді, коли йому можна приступити до виконання своїх посадових обов`язків, оскільки до роботи його не було допущено начальником караулу ОСОБА_6 , який йому пояснив, що він нібито знаходиться у відпустці по 29.10.2017 р. включно і йому потрібно вийти на роботу 30.10.2017 р., про що було складено відповідний акт.

Начальник СП «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Рябчій І.В. листом від 14.11.2017 р. повідомив ОСОБА_1 , про те, що відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії КУ «Міська лікарня планування» ММР ЗО від 23.08.2017 р. він визнаний непридатним до виконування роботи через стан здоров`я.

З метою вирішення питання про працевлаштування ОСОБА_1 запропоновано перелік вакантних посад з яким він ознайомлювався, але на сьогодні не визначився із посадою на яку бажає працевлаштуватися. З метою вирішення порушеного питання ОСОБА_1 необхідно прибути до відділу кадрів структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця», який знаходиться в м. Дніпро.

ОСОБА_1 29 листопада 2017 р. повторно зверунвся з заявою про надання письмової відповіді коли йому можна приступити до виконання своїх посадових обов`язків.

ОСОБА_1 на адресу начальника СП «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7 . 05.02.2018 року був направлений листок непрацездатності серії АДГ №784193 про те, що він з 23.01.2018 року по 01.02.2018 року знаходився на лікарняному та заява про перебування ОСОБА_1 на лікарняному від 05.02.2018 року.

На адресу ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 . були направлені листки непрацездатності серії АДГ №638876 про те, що він з 03.02.2018 року по 03.03.2018 року знаходився на лікарняному, серії НОМЕР_1 про те, що він з 13.03.2018 року по 11.04.2018 року знаходився на лікарняному та заява про перебування ОСОБА_1 на лікарняному від 10.05.2018 року, серії НОМЕР_2 про те, що він з 21.04.2018 року по 21.05.2018 року знаходився на лікарняному та заява про перебування ОСОБА_1 на лікарняному від 30.05.2018 року, серії НОМЕР_3 про те, що він з 29.05.2018 року по 04.06.2018 року знаходився на лікарняному та заява про перебування ОСОБА_1 на лікарняному від 18.06.2018 року.

ОСОБА_1 30 березня 2018 р. на адресу ПАТ «Укрзалізниця» направив заяву щодо поновлення його прав порушених посадовими особами РФ «Придніпровська залізниця» щодо розірвання договору його загальнообов`язкового державного соціального страхування, внаслідок чого він позбавлений можливості оформити пенсію та отримати заробітну плату.

Відповідно до листа заступника директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з безпеки Кузьменко ОСОБА_8 від 18.04.2018 р. ОСОБА_1 повідомлено про те, що його заява від 16.03.2018 року про направлення на його адресу трудової книжки та довідки про доходи за п`ятнадцять років (до липня 2000 року включно) надійшла на адресу структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» РФ «Придніпровська залізниця» 28.03.2018 року.

Листом від 10.04.2018 року №НОР-1-4/748 ОСОБА_1 надано обґрунтовану відповідь з додатками запитуваних документів.

З довідки поштового відділення вбачається, що листок непрацездатності (серія НОМЕР_4 ) був відправлений ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Відповідно до довідки про середньомісячну заробітну плату від 16.11.2017 р. ОСОБА_1 , який займав посаду машиніста насосних установок всього нарахована заробітна плата за червень-липень 2017 року - 15745,58грн. Середньогодинна заробітна плата складає 36,39 грн.; середньомісячна - 6061,85 грн. (в т.ч. податок на доходи з фізичних осіб - 1091,13грн., військовий збір - 90,93грн.) /а.с.18/.

Листки непрацездатності серії: АДГ №784193, АДГ №639843, АДГ №639186, АДГ №638876, АДЛ №132640 не оплачувались, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 заробітку за час, що передував настанню страхового випадку .

Суд першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів та наданих в судовому засіданні пояснень свідків, вірно встановив, що ОСОБА_1 з 2014 року і по даний час перебуває з відповідачем у трудових відносинах.

Крім того, судом вірно встановлено, що з 30.10.2017 року відповідач не допускає ОСОБА_1 до виконання своїх трудових обов`язків, у зв`язку з непридатністю останнього до роботи за медичними показниками.

З 30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 припинено виплату заробітної плати.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача, як у роботодавця, відсутні будь-які правові підстави для невиплати позивачу заробітної плати, починаючи з жовтня 2017 року і по даний час. При цьому, суд першої інстанції вірно керувався положеннями статей 21, 40 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про оплату праці», та статтями 22, 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановивши медичну непридатність позивача до виконання своїх посадових обов`язків, відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про звільнення останнього на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, попередньо запропонувавши йому іншу роботу.

Відповідно до заяви позивача, написаної на наданому йому переліку вакансій, він фактично дав згоду на переведення у межах м. Мелітополя, але відповідачем на це не було жодним чином відредаговано і не запропоновано вакантні посади у м. Мелітополі, або не повідомлено позивача про відсутність таких.

Судом вірно встановлено, що встановлення невідповідності працівника виконуваній роботі за станом здоров`я є об`єктивним фактором, який не залежить від волевиявлення позивача, і відповідно до чинного законодавства не звільняє роботодавця від обов`язку виплати заробітної плати протягом чинності строку трудового договору.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 42 593,64 грн.

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову у відповідній частині.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 липня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді: