Справа № 539/1118/19
Провадження № 2/539/592/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі : головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі Мирна Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є особою постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 25.02.2011 року зобов`язано УПФУ в Лубенському районі: провести перерахунок державної пенсії та виплачувати ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" починаючи з 06.04.2010 року; провести перерахунок щомісячної додаткової пенсії та виплачувати ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" починаючи з 06.04.2010 року. Вказує, що рішення суду пенсійний фонд відмовляється виконувати. Крім того, відповідач незаконно не виплачує в належному розмірі щорічну допомогу на оздоровлення, яка згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується в таких розмірах: інвалідам І і II групи - п`ять мінімальних заробітних плат. Їй інвалідність встановлена 20.03.2008 року. Вона неодноразово зверталась до органів державної влади із заявами і скаргами. Також зазначила, що безпідставно органи влади побавили її пенсії, встановленої згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 25 лютого 2011 року. Вважає, що має право на отримання матеріальної і моральної шкоди в розмірі: За 9 років недоотримано законної пенсії: 4123 (мінімальна зарплата у 2019 році) х 12 (місяців) х 7 (років) = 346332 гривень; та 4123 гр. х 5 (на оздоровлення) х 10 (років) = 206150 гривень. Всього: 346332 + 206150 = 552482 гривні. Вона зазнала і фізичного болю і страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я і хірургічним втручанням, у зв`язку з чим незаконними діями відповідача їй також спричинено і моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 100 000 грн. Вважає, що в даній ситуації єдиним способом захисту її прав є звернення до суду із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 прохала суд: стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 552482 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000 грн..

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, звернулася до суду з заявою в якій прохала розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити.

Представник відповідача Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав відзив, у якому прохав відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки він є неналежним відповідачем по даній справі, позовні вимоги вважає не обгрунтованими.

Представник третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, згідно пояснень, наданих суду, третя особа прохала розглядати справу без участі її представника, в задоволенні позову ОСОБА_1 прохала відмовити в повному обсязі.

Згідно ухвали про закриття провадження у справі Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року провадження у справі №440/131/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство соціальної політики України, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди закрито.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року без змін.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження і у даній справі порушувало б право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, а тому судом розглянуто позовні вимоги по суті з ухваленням рішення.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи згідно довідки МСЕ від 20.03.2008 року.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.02.2011 року зобов`язано УПФУ в Лубенському районі: провести перерахунок державної пенсії та виплачувати ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" починаючи з 06.04.2010; провести перерахунок щомісячної додаткової пенсії та виплачувати ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" починаючи з 06.04.2010.

Дана постанова залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2011 року.

Позивачу ОСОБА_1 25.02.2011 року було видано виконавчий лист №2-а-610/11 про зобов`язання УПФУ в Лубенському районі: провести перерахунок державної пенсії та виплачувати ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" починаючи з 06.04.2010; провести перерахунок щомісячної додаткової пенсії та виплачувати ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" починаючи з 06.04.2010.

Боржником згідно даного виконавчого листа є Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (раніше Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі).

Згідно довідки Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області №3473 від 18.12.2018 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лубенському управлінні соціального захисту населення та отримує доплату на продукти харчування особам, віднесеним до І категорії, які проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю в розмірі 401,40 грн. на місяць.

Вивчивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд вважає, що обраний позивачем ОСОБА_1 відповідач - Департамент соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації не є належним відповідачем по даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до Положення, Департамент соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації є структурним підрозділом Полтавської обласної державної адміністрації, призначення, нарахування та виплата щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), а також пенсій - не входить до визначених повноважень та функцій Департаменту.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в ніяких відносинах з ОСОБА_1 не перебував та не перебуває, а тому здійснення перерахунку та нарахування позивачу компенсації на оздоровлення та пенсії є безпідставним.

Згідно пп.4 п.4 „Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом проводиться центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад (далі - уповноважений орган) за місцем фактичного проживання (перебування) працюючих та непрацюючих громадян, у тому числі пенсіонерів, працюючим і непрацюючим громадянам і пенсіонерам».

Даним Порядком визначено, що на Департамент не покладено функцій щодо виплати компенсацій та допомог певних видів громадянам постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Департамент відповідно до повноважень не є суб`єктом відповідальності за невиплату пенсій (органи пенсійного фонду) та примусове виконання судових рішень (органи виконавчої служби), а також виплату щорічної допомоги на оздоровлення (управління соціального захисту населення райдержадміністарій та міських, районних у містах рад), отже є неналежним відповідачем по даній справі.

Щодо посилання ОСОБА_1 на порушення права на щорічну допомогу на оздоровлення встановленого статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), як особі з інвалідністю 2 групи, суд зазначає наступне.

Відповідно довідок про нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується Управлінням соціального захисту населення Лубенської райдержадміністрації щорічна допомога на оздоровлення в сумі 120 грн.

Призначення, нарахування та виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 120,0 грн. здійснюється та належить виключно до компетенції Управління соціального захисту населення Лубенської райдержадміністрації.

Тобто, посилання позивачки на те, що Департаментом не виплачено їй щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а виплачено лише частково у розмірі 120 грн. є безпідставним.

Підстав для стягнення з Відповідача на користь позивача 552482,00 грн, що є розміром збитків в результаті порушення її цивільного права, заподіяної ушкодженням її здоров`я внаслідок аварії на ЧАЕС, за 9 років, відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду II групи у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, немає.

Норма ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення особам з інвалідністю 2 групи - 120 грн.

Статтею 16 Конституції України передбачено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської АЕС катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

12 липня 1997 року Україною ратифіковано Віденську Конвенцію про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 25 травня 1963 року та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з приєднанням до Віденської конвенції» від 03 грудня 1997 року внесено зміни до Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 08 лютого 1995 року.

Згідно ст. 72 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» відповідальність за ядерну шкоду є абсолютною - настає незалежно від встановлення вини оператора (установи, що експлуатує ядерну установку). Жодна особа, крім оператора, не несе відповідальності за ядерну шкоду, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини восьмої ст. 73 вказаного Закону відповідальність за шкоду, спричинену Чорнобильською катастрофою, встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1189 ЦК України, особливості відшкодування ядерної шкоди встановлюються законом.

Виходячи з положень зазначених норм, Департамент не є суб`єктом відповідальності за ядерну шкоду, у даних правовідносинах, зокрема щодо стягнення щорічної допомоги на оздоровлення, спеціальним законом є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким визначені та закріплені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, і який з 6 червня 1996 року містить повне визнання державою відповідальності за шкоду здоров`ю, втрату працездатності, завдану особам, постраждалим від Чорнобильської катастрофи та зобов`язання держави відшкодувати цю шкоду в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації матеріальної шкоди слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації та користь позивача моральної шкоди суд зазначає, що оскільки в задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди було відмовлено суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, тому що вони є похідними від вимог про стягнення матеріальної шкоди.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації (місце знаходження м. Полтава, вул. Ціолковського, 47, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (місце знаходження м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення 18.10.2019 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Ю.А. Іващенко