РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9286/18

пр. № 2/759/1369/19

07 жовтня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого- судді Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Олійника Б.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Федоренко О. В .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської гімназії № 154 про скасування доган, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київської гімназії № 154 в якому просить з урахування уточнених позовних вимог скасувати накази про догани від 20.12.2017р. наказ № 259 та від 07.05.2018р. № 100; скасувати наказ про звільнення від 17.05.2018р. № 59-к; поновити її на посаді вчителя початкових класів Київської гімназії № 154 Святошинського району м.Києва та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що має педагогічний стаж 23 роки, на посаді вчителя початкових класів Київської гімназії № 154 працює з 2016р., по даний час. 17.05.2018р. наказом № 59-к звільнена з посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП нібито у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов`язків. Причини звільнення, наведені в наказі № 59-к не відповідають дійсним обставинам справи. Таке звільнення є незаконним, тому що у відповідності до ч.3 ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення відповідач повинен був врахувати те, що позивач працювала бездоганно, не мала жодного обгрунтованого стягнення, а натомість були лише переслідування її відповідачем. Її діями не завдано будь-якої шкоди інтересам відповідача. 17.05.2018р. відповідач вручив підписану копію наказу про звільнення з роботи. Весь час, що минув після звільнення, позивач та її сім`я перебувають в стресовому стані, практично без засобів для існування. Таке звільнення є незаконним і обгрунтовується неправомірними підставами: наказами про дисциплінарні стягнення, котрих не ісенувало. На численні усні та письмові звернення, директор ОСОБА_4 не надавала документів, що підтверджували б або спростовували існування догани. Більше 40 звернень до директора залишені без відповіді. Проситьт позов задовольнити.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 21.06.2018р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання/т.1, а.с.85/.

27.09.2018р. протокольною ухвалою суду відповідача ОСОБА_4 замінено на Київську гімназію № 154.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 07.11.2018р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду/а.с.33/.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

Представник віповідача заперечувала проти позовних вимог. Надала відзив в якому зазначила, що наказом від 17.05.2018р. № 59-к позивача звільнено з посади вчителя початкових класів. у зв`язку з систематичним невиконанням нею без поважних причин трудових обов`язків відповідно до п.3 ст.40 КЗпП. Підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення стало те, що позивач систематично допускала порушення посадової інструкції вчителя Київської гімназії № 154, неналежно виконувала свої трудові обов`язки, порушувала морально-етичні норми по відношенню як до учнів, їх батьків, так і до колег та керівництва гімназії. Неодноразово притягувалась до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Підставами застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є те, що вчитель залишає без нагляду неповнолітніх учнів, вирішує питання особистого характеру у робочий час, що є порушеннням п.3.17 розділу 3 Посадової інструкції вчителя Київської гімназії; порушення вчителем початкових класів ОСОБА_1 морально-етичних норм; позивач допускає неетичне спілкування з керівництвом гімназії, колегами, батьками учнів, порушує моральні норми, що суперечить змісту праці вчителя, вихователя. Дотримання педагогічної етики, моралі, у тому числі в частині заборони будь-яких форм фізичного та психологічного насильства педагогічного працівника є складовою трудової дисципліни, якої має дотримуватись позивач як вчитель. ОСОБА_1 станом на 17.05.2018р. мала вже дисциплінарні стягнення у вигляді доган (накази від 20.12.2017р. № 259 та № 100 від 07.05.2018р.) Київською гімназією № 154 було оформлено наказ № 59-к від 17.05.2018р. про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення відповідно до п.3ст.40 КЗпП, з текстом якого її відразу ж ознайомили і намагались вручити його копію. Проте, позивач відмовилась ставити підпис про ознайомлення з наказом та отримувати трудову книжку, про що свідчать відповідні акти 17.05.2018р. № 23-27. Зі змісту вказаних актів вбачається, що позивач все ж таки взяла копію наказу про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, проте трудову книжку забирати відмовилась. Враховуючи таку відмову позивачу було направлено повідомлення, оформлене листом від 18.05.2018р. № 106 про отримання трудової та особистої медичної книжки. Також в день звільнення з позивачем було проведено повний розрахунок, про що свідчить довідка про заробітгну плату та інші доходи. Позивачем було отримано копію наказу від 17.05.2018р. № 59-к «Про звільнення з роботи вчителя початкових класів ОСОБА_1 » в день звільнення, а до суду позивач звернулася 19.06.2018р., тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст.233 КЗпП України місячного строку звернення до суду, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження факту заподіяння їй моральних чи фізичних страждань саме у зв`язку із звільненням її 17.05.2018р.

Суд, вислухавши сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що

позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Стаття 43 Конституції України зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частина 1 статті 147 КЗпП України визначає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Стаття 149 КЗпП України визначає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Стаття 149 КЗпП України визначає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до наказу № 259 від 20.12.2017р. директора ОСОБА_4 до вчителя початкових класів, класного керівника 2-А класу ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани./т.1 а.с.76-77/.

Підставою для застосування догани було те, що позивач виявляє неетичну поведінку, порушує педагогічну етику, порушуєПосадову інструкцію вчителя (п.3.8; 3.27 Інструкції), порушує Правила Внутрішнього розпорядку для працівників Київської гімназії № 154/т.1,а.с.76-77/.

Відповідно до наказу № 100 від 07.05.2018р. до позивача повторно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани/т.1,а.с.79-80/.

Актом № 19 від 07.05.2018р. засвідчено факт порушення вчителем початкових класів ОСОБА_1 морально-етичних норм у ставленні до неповнолітнього учня 2-А класу ОСОБА_2 /т.1, а.с.132/.

Як вбачається із довідки від 16.05.2018р. про результати розслідування фактів дисциплінарних порушень вчителем початкових класів ОСОБА_1 на підставі ряду документів, зокрема ряд скарг батьків учнів 2-А класу, комісія звернулась з пропозицією до директора про застосування дисциплінарного стягнення до вчителя початкових класів ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства/т.1, а.с.130-131/.

17.05.2018р. наказом № 59-к звільнено вчителя початкових класів ОСОБА_1 у зв`язку із систематичним невиконанням нею без поважних причин трудових обов`язків на підставі п.3 ст.40 КЗпП/т.1, а.с.96-97/.

Відповідно до п.3.8 Посадової інструкції вчителя Київської гімназії № 154 вчитель створює умови для дотримання законних прав і свобод учнів.

Пунктом 3.27 Інструкції передбачено, що вчитель дотримується етичних норм поведінки в гімназії, побуті, громадських місцях, які відповідають соціальному статусу вчителя.

Відповідно до ч.2 ст.54 ЗУ «Про освіту» педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані: дотримуватися педагогічної етики;поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу;захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам; додержуватися установчих документів та правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, виконувати свої посадові обов`язки; додержуватися установчих документів та правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, виконувати свої посадові обов`язки.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани (ст. 147 КЗпП України).

У силу статей 147 - 149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків, вина працівника, наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

Відповідно до Акту № 5 позивач відмовилась поставити підпис про ознайомлення з наказом «Про підсумки розслідування факту вчинення дисциплінарного порушення вчителем ОСОБА_1 » № 259 від 20.12.2017р./т.2, а.с.91/.

Також, з наказом від № 100 від 07.05.2018р. позивач була ознайомлена про що зазначила в самому наказі. Тобто судом достовірно встановлено, що позивач з наказами від 20.12.2017; 07.05.2018р. була ознайомлена, але у строки , передбачені законом їх не оскаржувала.

Судом встановлено, що підставами для винесення доган позивачу стали численні скарги батьків 2-А класу; порушення у педагогічній діяльності, що підтверджується доповідною запискою щодо діяльності класного керівника 2-А класу; виявлення неетичної поведінки; порушення етичної поведінки, порушення приписів Посадової інструкції вчителя; правил внутрішнього розпорядку гімназії та порушення трудової дисципліни.

Дані факти підтвердила свідок ОСОБА_4 , яка є директором Київської гімназії № 154, яка надала покази та пояснила, що позивача прийнято на роботу як вчителя початкових класів, однак вона виявила недоліки у роботі педагога. Батьки учнів 2-А класу постійно скаржились на ОСОБА_1 та просили змінити класного керівника. Оскільки вона постійно порушувала певні норми поведінки про що регулярно складалися акти. Залишала дітей без нагляду, погрожувала батькам, принижувала їх. У конфліктних ситуаціях постійно викликала поліцію, що лякало дітей та порушувало трудову дисципліну начального закладу. Вчитель - ОСОБА_1 не була прикладом для дітей, морально їх подавляла, принижувала. Атмосфера в гімназії доброзичлива багато працює випускників гімназії педагогами.

Також в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які пояснили, що вони є батьками учня, який навчається за індивідуальним графіком. Позивач завжди вчасно проводила уроки та знаходила порозуміння з їх дитиною. Щодо ситуації в класі з іншими батьками не знають, оскільки вчитель 2-3 уроки проводила індивідуально. ОСОБА_7 також, зазначив, що не знайомий з іншими батьками. ОСОБА_1 має бажання повернутися до гімназії та працювати з дітьми.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки пояснень щодо ситуації та атмосфери саме у класі, та в гімназії вони не надали.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, позивач користується своїми процесуальним правами на власний розсуд, а розгляд справи здійснюється не інакше як за зверненням самої особи, в межах заявлених нею вимог та на підставі наданих доказів або витребуваних судом у встановлених законодавством випадках.

Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства накладено на позивача дисциплінарні стягнення у виді догани, що підтверджується наданими суду доказами. Позивачем доказів на спростування даного факту не надано.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику застосування судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Враховуючи, що на час винесення наказу про звільнення до позивача вже було застосовано 20.12.2017 та 07.05.2018 дисциплінарні стягнення у вигляді догани за систематичне порушення трудової дисципліни та неналежне виконання посадових обов`язків, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Судом встановлено, що звільнення позивача із займаної посади за п. 3 ст. 40 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, а отже відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді та скасування наказу про звільнення.

Щодо пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Тобто, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).

Відповідно до штампеля на конверті позивач на адресу суду надіслала позовну заяву 10.06.2018р., в той же час наказ № 259 було прийнято 20.12.2017р., тобто з пропуском встановленого строку для такого звернення.

Щодо оскарження наказу № 100 від 07.05.2018р. та № 59-к від 17.05.2018р. позивач звернулась у строк передбачений законодавством.

Також, скільки позовні вимоги про скасування наказів про догани від 20.12.2017р. наказ № 259 та від 07.05.2018р. № 100; скасування наказу про звільнення від 17.05.2018р. № 59-к; поновлення позивача на посаді вчителя початкових класів Київської гімназії № 154 Святошинського району м.Києва є похідними від позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 21, 36, 147, 151 КЗпП України, ст.ст. 12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 351, 354 ЦПК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року N 9, ст. 54 Закону України «Про освіту», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської гімназії № 154 про скасування доган, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.О. Петренко