№ 201/3880/19
провадження 2/201/2102/19
УХВАЛА

22 жовтня 2019 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Дніпропетровської області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 квітня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача Прокуратури Дніпропетровської області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року визнано заявлений ОСОБА_1 . відвід визнано необґрунтованим та передано заяву до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 15 квітня 2019 року в задоволенні заяви про відвід судді по справі відмовлено.

ОСОБА_1 22 жовтня 2019 року знову звернувся до суду з заявою про відвід судді Антонюка О.А.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною першою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Перевіривши матеріали справи та заяву, суд приходить до наступних висновків.

Раніше винесені рішення та ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська під головуванням судді Антонюка О.А. мали місце при вирішенні конкретних цивільних справ (і цієї справи) в відповідності до норм ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

Ухвала суду під головуванням судді Антонюка О.А. у цій цивільній справі є законними (про відкриття провадження у цивільній справі та закриття підготовчого провадженні по справі та призначення справи до розгляду по суті ), ту ж саму справу суддя не розглядає і не розглядав, це не новий розгляд справи після скасування попереднього рішення під головуванням цього чи іншого судді, це не розгляд справи після скасування ухвали про закриття провадження в справі під головуванням цього судді, справа по суті не вирішена.

Посилання заявника фактично на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України нічим не підтверджені і не обґрунтовані.

Розподіл судових справ та матеріалів за вказаними вище критеріями регулюється Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішеннями Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 та зборами суддів відповідного суду.

Дії судді при відкритті провадження у справі, призначенні підготовчого судовго засідання та закритті підготовчого провадженні по справі і призначення справи до розгляду по суті відповідають вимогам цивільно-процесуального закону, об`єктивних даних про сумніви у об`єктивності та неупередженості судді не надано, судові рішення судді у цивільній справі набрали законної сили, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, законних підстав (передбачених ст. 33, 36, 37 ЦПК України) для задоволення відводу немає. Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Установлено, що підстави для відводу головуючого судді, про які зазначено у заяві, фактичного зводяться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями, прийнятими суддею у справі, та його повноваженнями, як головуючого у цивільному процесі, передбаченими ст. 214 ЦПК України, а оскільки дії судді при призначенні її до розгляду, розгляд заяв і клопотань, розгляд справи відповідають вимогам цивільно-процесуального законодавства, об`єктивних даних про сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не надано та не зазначено, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, законних підстав (передбачених ст. 75, 76 КПК України) для задоволення відводу немає.

Посилання заявника фактично на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України нічим не підтверджені і не обґрунтовані, а інші підстави (ст.ст 36, 37 ЦПК України) не знайшли свого підтвердження, адже такі підстави не містять в собі будь-яких відомостей, щодо можливої упередженості судді під час розгляду справи та не ставлять під сумнів його об`єктивність, також судом не було встановлено будь-яких інших обставин, які виключають участь цього судді у розгляді справи, а тому передбачених законом підстав для задоволення відводу немає.

Крім того слід звернути увагу, що згідно ч. 5 ст. 39 ЦПК України якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

За положенням ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід.

Враховуючи, що зупинення провадження у справі, у випадку надходження заяви про відвід, є правом суду, вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку про недоцільність такого зупинення.

З огляду на означене, суд вважає, що заява про відвід по цій справі підлягає вирішенню суддею, який не входить до складу суду, що розглядає цю цивільну справу. А відтак, заяву про відвід судді Антонюка О.А. слід передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 33, 36, 37, 40, 252, 258, 260, 261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати заявлений ОСОБА_1 відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюку Олександру Андрійовичу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Дніпропетровської області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди необґрунтованим.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цій цивільній справі до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя