П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м. Київ

Справа № 760/11545/17

Провадження: № 22-ц/824/2350/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року, постановлену під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що у 2004 році на протязі кількох місяців перебувала у близьких стосунках з ОСОБА_2 Згодом, дізнавшись про свою вагітність, повідомила про це відповідача, однак останній на дане повідомлення не відреагував. Оскільки на той час, вона потребувала моральної та матеріальної підтримки, яку відповідач їй не надав, поїхала народжувати дитину до міста Астрахань Російської Федерації, де проживали її рідні. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_4. Реєстрація народження дитини була здійснена відділом ЗАГС Ленінського району м.Астрахані на підставі законодавства Російської Федерації, відомості щодо батька дитини внесені не були, по батькові записано з її слів. Про народження дитини відповідачу було відомо, оскільки вони працювали в одній установі. Бажання визнати себе батьком дитини відповідач не виявив, а тому вона прийняла на себе всі обов'язки по вихованню та утриманню сина. Проте, дитина дорослішає та потребує розуміння, що у нього є батько. На протязі 12 років відповідач не цікавився життям дитини, не утримував сина, ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків. За викладених обставин просила суд визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та внести до актового запису про народження дитини зміни, якими відомості про батька вказати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі ј частки від усіх видів доходів на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внесено зміни до актового запису про народження дитини № 357, складеного 16 березня 2005 року відділом ЗАГС Ленінського району м. Астрахані Російської Федерації, вказавши в графі «Батько» - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 липня 2017 року і до його повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 640, 00 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 640, 00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи фактичні обставини справи, встановлені судом, погоджуючись з визначеним розміром аліментів, фактом встановлення батьківства, вважав ухвалене рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню в частині визначення моменту стягнення аліментів. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції помилково застосував у даній справі норми ст.191 СК України, а саме стягнув з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 з моменту подання нею відповідного позову. Посилався на те, що вказаний позов містив крім вимоги про стягнення аліментів, позовну вимогу про встановлення батьківства. Виходячи з обставин справи, а саме відсутності факту сумісного проживання, та відсутності доказів повідомлення позивачем відповідача як про народження дитини, так і вимоги щодо її утримання, враховуючи значний час, що пройшов з моменту народження дитини до моменту звернення до суду з вказаними вимогами, суд мав розділити заявлені ОСОБА_3 вимоги, та виходити з наявності у відповідача обов'язку виконувати свої батьківські обов'язки. У розумінні положень ст.ст.121,125,128 СК України батьківство як юридичний факт, що породжує права і обов'язки, виникає у особи лише з моменту вступу у законну силу відповідного рішення суду, а до цього моменту ОСОБА_2 батьком дитини не є в силу відсутності правового акту, визначеного Законом, яким є запис в свідоцтві про народження дитини. Зазначає, що факт батьківства був встановлений шляхом ухвалення оскаржуваного рішення, яке має вступити в законну силу, а відповідно, і всі обов'язки, в тому числі і обов'язок по утриманню дитини також виникає тільки з моменту вступу рішення суду в законну силу.

ОСОБА_3 також подала апеляційну скаргу. Просила змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання сина з 1/6 на 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно. Посилалася на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що мотивуючи своє рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд взяв до уваги довідку НДЕКЦ МВС України від 08 жовтня 2018 року №19/6-170 за місцем роботи відповідача, з якої убачається, що з 01 вересня 2018 року із заробітної плати відповідача на добровільних засадах проводиться стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі ј частки від його доходу, а також на утримання дружини на час відпустки по догляду за дитиною у розмірі 1/6 частини. Разом з тим, як було з'ясовано, відповідач ОСОБА_2 проживає зі своєю дружиною та сином однією сім'єю, а заяву по місцю роботи подав з метою зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, судом було допущено дискримінацію відносно дитини та порушено права на належний рівень життяОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,.

Справу розглянуто в порядку статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 2004 році перебували у близьких стосунках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_4.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 16 березня 2005 року Відділом РАЦС Ленінського району м. Астрахані, відомості про батька дитини в ньому не зазначені.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року в справі була призначена судово-медична генетична експертиза, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи.

Відповідно до Висновку експерта №151 від 03 липня 2018 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно дитини - сина ОСОБА_4, складає величину не менше ніж 99,99 %.

Таким чином, виходячи із висновку експертизи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та внесення змін до актового запису про народження дитини, вказавши в графі «Батько» - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суд першої інстанції в цій частині сторонами не оскаржене, тому апеляційним судом не переглядається.

Також, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнувши з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 липня 2017 року і до його повноліття.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в цій частині з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 01 лютого 2014 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 та має від шлюбу малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 81, 82).

Відповідно до довідки про доходи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 02 жовтня 2018 року №55 ОСОБА_2 працює у Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України на посаді завідувача лабораторії, за період з січня по червень 2018 року йому було нараховано заробітну плату в сумі 232 379,42 грн. (а .с. 83).

Відповідно до довідки Державного Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08 жовтня 2018 року №19/6-170, з 01 вересня 2018 року із заробітної плати відповідача на добровільних засадах проводиться стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі ј частки від його доходу, а також на утримання дружини на час відпустки по догляду за дитиною у розмірі 1/6 частини. (а .с. 97).

Таким чином, враховуючи наявність у ОСОБА_2 іншої малолітньої дитини -сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_5, а також дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, розмір доходів ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з нього на користь аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 навмисно подав заяву за місцем роботи про відрахування аліментів на користь його дружини ОСОБА_7 та сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_5, для того, щоб зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати дружину ОСОБА_7 та сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_5, в силу Закону, і такі зобов'язання мають бути враховані судом, не залежно від того чи здійснюються офіційно відрахування із заробітної плати.

Колегія суддів вважає, що, виходячи із розміру заробітної плати ОСОБА_2, яка згідно наданої довідки в середньому становить 38 729,90 грн. (232 379,42 грн. / 6), стягнення аліментів в розмірі 1/6 від заробітку відповідача може забезпечити гармонійний розвиток дитини.

Посилання ОСОБА_3 на те, що судом було допущено дискримінацію відносно права сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на належний рівень життя, є необґрунтованими.

Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 на те, що суд безпідставно зазначив про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня подання позову - з 03 липня 2017 року, хоча батьківство ОСОБА_2 було визнано лише з ухваленням даного рішення суду, оскільки дані обставини не мають правового значення.

Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Також, ч. 2 статті визначено випадки, в яких аліменти можуть бути стягнуті за минулий період.

Іншого СК України не передбачено.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з моменту його народження, а не з моменту визнання батьківства судом, та має обов'язок щодо утримання сина.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Д.Р. Гаращенко