Справа № 541/2670/18
Номер провадження 2/541/252/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 березня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комишнянської селищної ради Миргородського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,-

установив:

22 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер - ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яке він успадкував але юридично не оформив? після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 дружини - ОСОБА_4, яка в свою чергу прийняла спадщину після ОСОБА_5, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину. За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, в якому, на випадок смерті, все належне йому майно заповів позивачу. З метою отримання свідоцтва про спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3, позивач звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смаги Л.М.,однак отримав відмову, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 27 листопада 2018 року відкрито провадження у даній справи та призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 25).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.36), до суду подав заяву, в якій виклав прохання провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх (а.с.49).

Відповідач Комишнянська селищна рада Миргородського району в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду представником було подано заяву в якій виклав прохання провести розгляд справи за його відсутності (а.с. 36,45).

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер - ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

За життя спадкодавець склав заповіт, посвідчений секретарем Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, в якому, на випадок смерті, все належне йому майно заповів ОСОБА_1 (а.с.16).

З повідомлення приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смаги Л.М.. вбачається, що після смерті ОСОБА_3 було заведено спадкову справу № 50/2018, згідно якої, позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину (а.с.38).

З метою отримання свідоцтва про спадщину за заповітом після померлого спадкодавця ОСОБА_3, позивач звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смаги Л.М. однак отримав відмову оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с.19).

За життя спадкодавець право власності на даний будинок не зареєстрував (а.с.15).

У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Згідно копії з технічного паспорту, вбачається, що будівництво спірного будинку завершилось 1958 року (а.с.14).

У 1958 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Такі висновки щодо застосування відповідних норм права містяться в правовій позиції Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13.

У відповідності до копії свідоцтва про право власності на будови або право забудови від 15.07.1958, виданого виконавчим комітетом Комишнянської селищної Ради депутатів трудящих Полтавської області домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 (а.с.5).

У відповідності до довідки виданої ДКП «Миргородтехінвентаризація» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 (а.с. 15).

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 у встановленому законом порядку набув право власності на спірний житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями.

У відповідності до повідомлення Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 11.02.2019 вих.№ 407/01-21 спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 не заводилася (а.с.43).

Згідно з довідкою №02-25/868 від 21.11.2018, виданою виконавчим комітетом Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, на момент смерті ОСОБА_5 разом з ним проживала його дочка - ОСОБА_4 (а.с.7).

Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки спадщину було прийнято ОСОБА_4 до набрання чинності Цивільним кодексом України то до неї підлягають застосуванню положення ЦК УРСР(1963р.).

Згідно із ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

У відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отже, ОСОБА_4 відповідно до ст.529 ЦК України (1963р.) є спадкоємцем першої черги за законом після ОСОБА_5 та прийняла спадщину відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 цього Кодексу. Згідно зі ст.548 ЦК УРСР(1963р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

З огляду на встановлені обставини, суд переконаний, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку набула право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.20).

У відповідності до повідомлення приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Самги Л.М. спадкова справа після померлої ОСОБА_4 не заводилася (а.с.38).

У відповідності до копії свідоцтва про одруження, ОСОБА_3 та ОСОБА_11 05.11.1954 року уклали шлюб, що був зареєстрований Комишнянською сільською радою, актовий запис №16 (а.с.8).

Згідно із довідкою №02-24/740 від 10.10.2018, виданою виконавчим комітетом Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, на момент смерті ОСОБА_4 разом з нею проживали її чоловік - ОСОБА_3 та онук - ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги, котрий постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у встановлено законом порядку набув право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Тож у відповідності до ст. 1218 ЦК України дане право є об'єктом спадкування.

Оскільки відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує право спадкодавця ОСОБА_3 право власності на спірне спадкове майно, перешкоджає позивачу ОСОБА_1 оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В зв'язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 141, 258, 263, 264, 354 ЦПК України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР(1963р), ст.ст. 16, 392, 1216-1218,1233,1235, 1225, 1241, 1261, 1268, 1269 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП-НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом, після ОСОБА_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Городівський