Житомирський апеляційний суд
Категорія 6 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/10751/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та вселення

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 18 січня 2019 року, яка постановлена під головуванням судді Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення вищевказаного позову до ОСОБА_2. Просила накласти арешт на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1, а ухвалу про забезпечення доказів допустити до негайного виконання. Заяву обґрунтовувала тим, що відповідач має можливість розпорядитися спірним об'єктом нерухомого майна, що може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18 січня 2019 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_4 та запроваджено механізм, передбачений частиною одинадцятою ст.118 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Зазначає, що суд першої інстанції наклав арешт на нерухоме майно, яке не належить відповідачу та жодному з учасників справи. Окрім того, забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на квартиру №1, суд не врахував предмет позову та перелік майна, що зазначене у позовних вимогах, та не обґрунтував, яким чином арешт квартири №1 забезпечить виконання майбутнього рішення у даній справі. Не вирішено в ухвалі й питання щодо зустрічно забезпечення, як того вимагають приписи частини сьомої ст.153 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту частини другої ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб (пункт перший частини першої ст.150 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2015 року право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 у січні 2016 року, тобто на час постановлення ухвали судом першої інстанції та її перегляду в апеляційному порядку, зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.16. т.2).

Так, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2015 року, яке ухвалено у справі №295/14256/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором позики від 08 січня 2014 року шляхом визнання права власності за ОСОБА_4, у тому числі, на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.17-18 т.2).

Дане рішення було оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1, але ухвалою Житомирського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 закрито на тій підставі, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2015 року питання про права свободи та інтереси ОСОБА_1 не вирішувалося (а.с.44-46 т.2).

Обставина відкриття Верховним Судом ухвалою від 28 грудня 2018 року касаційного провадження у справі №295/14256/15-ц за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року поки що не може вплинути на розгляд питання про забезпечення позову в спосіб, який просить позивач, оскільки апеляційна інстанція перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції на час його ухвалення. Наразі рішення суду, на підставі якого зареєстроване право власності на квартиру №1 за ОСОБА_4, чинне та державна реєстрація права власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку не скасована. Відсутні наразі й наслідки розгляду касаційної скарги та Верховним Судом ухвалою від 28 грудня 2018 року у відкритті касаційного провадження на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2015 року відмовлено, тобто касаційного провадження на рішення суду, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру №1 за ОСОБА_4, поки що не відкрито.

Разом із тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, ОСОБА_1 у позовній заяві від 20 липня 2015 року та у заяві про уточнення резолютивної частини позовної заяви від 20 серпня 2015 року серед спірного майна зазначає будинковолодіння АДРЕСА_1, а не квартиру №1 (а.с.2-5,36-37 т.1).

Окрім того, ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 20 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 забезпечено, у тому числі, шляхом накладення арешту на будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с.39-40 т.1). На підставі вищезазначеної ухвали у вересні 2015 року зареєстровано обтяження вцілому на будинковолодіння АДРЕСА_1, що вбачається із витягу з Державного реєстру, копія якого приєднана до відзиву на апеляційну скаргу.

Решта доводів апеляційної скарги, яка стосується зустрічного забезпечення, не змінює висновків суду апеляційної інстанції, оскільки не надано доказів обставин, за яких суд першої інстанції зобов'язаний був застосувати зустрічне забезпечення.

Отже, задовольняючи заяву ОСОБА_1 від 16 січня 2019 року та забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_4, суд першої інстанції не з'ясував, що є предметом позову та не звернув уваги, що за змістом позовних вимог на предмет позову в даній справі арешт вже накладений і заходи забезпечення позову не скасовувалися. Також арешт накладений на майно, яке не належить відповідачу, а належить на праві власності третій особі - ОСОБА_4, який залучений судом першої інстанції до участі у справі ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання від 26 жовтня 2018 року (процесуальна дія №42, а.с.259 т.1). Письмових зауважень щодо протоколу судового засідання учасники справи не подавали. Проте арешт на квартиру при чинному рішенні суду, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності за третьою особою на нерухоме майно, яка (державна реєстрація) також не скасована, є передчасним.

Порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову, а тому відповідно до положень ст.376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення, яким у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке просить позивач, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 18 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 18 березня 2019 року.