Справа № 159/5172/18 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/321/19 Категорія: 26 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Грушицького А.І., Данилюк В.А.,

секретар cудового засідання - Савчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

09.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову у вказаній справі. Просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на належну відповідачу ОСОБА_2 38/100 частки в новоствореному об'єкті нерухомого майна - квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Накладено арешт на належну відповідачу ОСОБА_2 38/100 частки в новоствореному об'єкті нерухомого майна - квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.01.2019 року до участі в справі в якості третьої особі на стороні відповідача залучено ОСОБА_3, оскільки вона є стягувачем в іншому виконавчому провадженні, боржником в якому є ОСОБА_2

24.01.2019 року ОСОБА_3 подала клопотання про скасування ухвали про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Клопотання мотивує тим, що ухвала про забезпечення позову порушує її законні права та перешкоджає виконанню ухвали Ковельського міськрайонного суду від 03.08.2017 року про звернення стягнення на 38/100 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, для виконання виконавчих листів, виданих Ковельським міськрайонним судом 18.05.2012 року по справі № 159/6172/14-ц та від 24.04.2015 року по справі № 0306/1833/12 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на виконання виконавчих листів за зведеним виконавчим провадженням ЗВП№292220123 про примусове стягнення з ОСОБА_2 в користь фізичних і юридичних осіб заборгованості на загальну суму 520912, 93 грн.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2019 року скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 38/100 ідеальної частки в новоствореному об'єкті нерухомого майна - квартирі АДРЕСА_1, вжиті відповідно до ухвали Ковельського міськрайонного суду від 13.11.2018 року.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на цю ухвалу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно розглянув клопотання третьої особи ОСОБА_3, оскільки вона не мала права його заявляти. Підстав для скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_3 не обгрунтувала. Покликання на повідомлення начальника Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, як на доказ, здійснено з порушенням допустимості засобів доказування, оскільки суд не може сам збирати докази у справі. Права третьої особи постановленою ухвалою про забезпечення позову не порушено, оскільки сума боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 становить 30058 грн. 81 коп., що не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Третя особа ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу позивача. Вважає оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою. Звертаючись з позовом про стягнення боргу, ОСОБА_1 разом із своїм братом ОСОБА_2 ввели суд в оману про наявність боргу за сфальсифікованими розписками, адже мали намір забезпечити даний позов шляхом накладення арешту на майно, яке перебуває під арештом ще з 2010 року для забезпечення виконання інших судових рішень. Просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання учасники справи не з'явились, хоча повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, кожен зокрема, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 в користь фізичних та юридичних осіб 1097973,39 грн., в тому числі на користь ОСОБА_3 стягнення аліментів станом на 01.05.2018 року 30058,81 грн., що підтверджується повідомленням начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 17.01.2019 року.

Станом на 17.01.2018 року рішення суду боржником не виконується, грошові кошти в рахунок заборгованості зі сплати аліментів та погашення інших боргів не сплачуються.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.08.2017 року по справі №159/2882/17 звернуто стягнення на 38/100 ідеальної частки в новоствореному об'єкті нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 для виконання виконавчих листів виданих Ковельським міськрайонним судом у різних справах в тому числі на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на виконання виконавчих листів за зведенним виконавчим провадженням ЗВП № 29220123 про примусове стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичних, юридичних осіб заборгованості на загальну суму 1151208, 84 грн.

Частинами 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

В даній справі судом встановлено, що накладення арешту на 38/100 частки в об'єкті нерухомого майна - квартирі АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, може призвести до порушення прав інших стягувачів за виконавчими провадженнями, які відкриті на виконання судових рішень про стягнення з ОСОБА_2 аліментів та боргів і перешкоджатиме виконанню судового рішення про звернення стягнення на вказану частку, яке ухвалене судом для забезпечення виконання ОСОБА_2 судових рішень у справах про стягнення аліментів та боргів.

Крім того, накладення арешту на майно у вказаній справі неспроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки забезпечене майно вже є предметом забезпечення виконання інших судових рішень, які ухвалені судом раніше.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що подальше збереження заходів забезпечення позову порушить право інших стягувачів задоволити свої вимоги за рахунок майна, на яке звернуто стягнення за судовим рішенням і перешкоджатиме виконанню вказаного судового рішення про звернення стягнення на 38/100 частки ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1.

Покликання в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 не мала права подавати клопотання про скасування заходів забезпечення позову, не грунтуються на вимогах Закону, оскільки відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи, а відповідно до ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони і треті особи. ОСОБА_3 залучена до участі в справі в якості третьої особи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд з власної ініціативи не має права збирати докази, і покликання на повідомлення начальника Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, як на доказ, здійснено з порушенням допустимості засобів доказування не заслуговують на увагу суду, оскільки ч. 7 ст. 82 ЦПК України передбачено право на витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд першої інстанції при витребуванні доказів діяв в межах процесуального Закону.

У вказаній справі суд розглядає питання про скасування заходів забезпечення позову, а не питання вжиття заходів забезпечення позову, а тому покликання на суму позову і співмірність вжиття тих чи інших заходів забезпечення позову в даному випадку не є предметом при розгляді даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду від 24 січня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: