У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1309/18

Провадження № 2/440/396/2019

20 березня 2019 р.

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б.М.

при секретарі Гута О.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Буську справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по суборендній платі,-

в с т а н о в и в :

В переведенні суду знаходиться цивільна справа за означеним позовом.

Ухвалою судді Буського районного суду від 26.11.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Таке неодноразово відкладалося за клопотанням представників сторін.

В підготовчому судовому засідання представник позивача позов підтримав повністю, просить такий задоволити. Подав відповідь на відзив.

Представник відповідача проти позову заперечив, просить провадження у справі закрити у звязку з тим що така не підлягає в розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ГПК України, справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» в п.3 розяснив, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є:

- по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства),

- по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як зазначається в пункті 3.1.постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10від 24.10.2011року «Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

1) участь у спорі субєкта господарювання;

2) наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин;

3) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як встановлено судом, договір суборенди № 486 укладено 31.01.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Девелопмент ОСОБА_3» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4. Остання припинила підприємницьку діяльність як ФОП згідно запису № 2002694 від 25.01.2018 року.

Як вбачається з практики Верховного суду (постанова від 13.02.2019 року у справі № 910/8729/18, провадження № 12-294гс18) у випадку зареєстрованого у встановленому порядку припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця її господарські зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Відповідні спори підлягають розгляду у порядку господарського судочинства.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінськогосподарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598609 ЦК України, статей 202208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов'язання (господарські зобов'язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що означений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, та виключає його розгляд в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.2 ч.2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 197 - 200, 255, 258, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по суборендній платі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Розяснити позивачу, що даний спір підлягає до розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Б. М. Журибіда