Справа № 562/1273/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2019 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мичка І.М.

при секретарі Кондратюк Н.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування відділ в справах дітей Здолбунівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування відділ в справах дітей Здолбунівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 червня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який на даний час розірвано. Від даного шлюбу в них є дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,які були усиновленні ОСОБА_4 . Рішенням Здолбунівського районного суду від 11 липня 2016 року із відповідача стягнуто аліменти на сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочку Єву ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12 травня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час сторони не проживають разом. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться станом їх здоров`я та успіхами , досягненнями. Під час окремого проживання не виявляє бажання проводити час з дітьми та не приділяє належну увагу. Позивачка зверталася до органу опіки та піклування - службу у справах дітей Здолбунівської РДА зі скаргою на протиправну поведінку відповідача щодо дітей. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач не проявляє до дітей батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків , тому позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, свої заперечення обґрунтовує тим, що зазначені позовні вимоги не підтримує та вважає, що вони є безпідставними, оскільки він неодноразово намагався зустрічатися з дітьми. Він сплачує аліменти та бажає спілкуватися з дітьми. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Здолбунівської РДА в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та надала висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. ст. 150-180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної, загальної та середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2007 р. між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який рішенням Здолбунівського районного суду від 14.07.2016 р. розірвано.

ОСОБА_4 згідно свідоцтва про народження є батьком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_4 згідно свідоцтва про народження є батьком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_4 згідно свідоцтва про народження є батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідач сплачує аліменти хоч і не в повному обсязі, про цей факт жодна із сторін не заперечила.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Здолбунівської райдержадміністрації №2305/01-25/17 є недоцільно позбавляти батьківських прав ОСОБА_4 щодо дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, між позивачкою та відповідачем виникла конфліктна ситуація, яка призвела до звернення позивачки до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами а з пояснень вбачається , що він бажає спілкуватися з дітьми , однак через конфлікт з позивачкою не завжди виходить знайти спільну мову з дітьми.

У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно його неповнолітніх дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а вказано більше як на протиправну поведінку щодо позивачки.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 не забезпечуватиме інтересів самих дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування відділ в справах дітей Здолбунівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 09 жовтня 2019 року.

Суддя