Провадження № 2/161/3625/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

з участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 свій позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2012 року, від якого народилась дитина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утриманням якої займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає .

Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позовні вимоги визнає частково, мотивуючи тим, що утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком обох батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та їх малолітня дочка на даний час проживають у Польщі та мають карту сталого побуту. ОСОБА_6 працює неофіційно, та має нестабільний дохід, розмір якого інколи досягає 3000 злотих в місяць. ОСОБА_4 також працює та отримує дохід близько 4000 злотих. Малолітня ОСОБА_6 ходить до школи, про що суду надається довідка. Також на малолітню дочку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 виплачується щомісячна допомога в розмірі 500 злотих та щорічно виплачується допомога в розмірі 300 злотих на школу. ОСОБА_7 оформила на онуку страховку, у зв`язку з тим, що вона працює офіційно і сплачує податки. Сторони фактично припинили ведення спільного господарства та спільно витрачати грошові кошти на утримання малолітньої дочки після повернення з відпочинку 27.08.2019 року. Родина ОСОБА_4 разом з родичами ОСОБА_4 їздила на море до Італії. Після повернення з відпочинку баба ОСОБА_9 з дідом ОСОБА_10 власним коштом зібрали дівчинку до школи. Грошові кошти в розмірі 300 злотих, виплачені ОСОБА_4 державою на школу залишись і розпорядженні позивачу. Крім того, 26.09.2018 року ОСОБА_5 перерахував на рахунок ОСОБА_4 300 злотих на утримання малолітньої ОСОБА_6 , та має намір виплачувати їх в подальшому, як аліменти на утримання доньки. Таким чином, до ОСОБА_4 регулярно надходять грошові кошти на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 800 злотих щомісячно і враховуючи рівень життя в Польщі, ця сума грошових коштів є достатньою для її утримання. Натомість, позивач, обґрунтовуючи стягнення витрат на утримання дитини до досягнення нею повноліття, вводить суд в оману, зазначивши у позовній заяві, що з моменту умовного припинення шлюбних стосунків, відповідач не надає грошових коштів на утримання доньки і вона перебуває на утриманні матері. Таке твердження позивача спростовується тим, що сторони лише 27.08.2019 року повернулись зі спільного відпочинку, держава ОСОБА_4 надає грошову допомогу на неповнолітню дитину в розмірі 500 злотих, в кінці серпня 2019 року ОСОБА_4 отримала допомогу на школу в розмірі 300 злотих, які витратила на інші потреби, так як баба з дідом придбали все до школи власним коштом. 26.09.2019 року ОСОБА_5 надав грошові кошти в розмірі 300 злотих на утримання доньки. Він щоранку заводить доньку до школи та щодня дає їй кишенькові гроші в розмірі 5 злотих на харчування. Батько також несе додаткові витрати на дочку, зокрема, ним було оплачено заплановану екскурсію до Варшави, яка має відбутись у листопаді 2019 року. Отже, твердження позивача, що вона перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки змушена самостійно утримувати дитину, придбавати їй їжу, одяг, ліки, оплачувати гуртки, не слід брати до уваги судом, так як це спростовується вищенаведеними доказами.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_5 має можливість сплачувати аліменти на дочку в розмірі 5000 грн. відповідними доказами у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України не підтверджено. Як зазначалось вище, мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ця сума може бути присуджена у більшому розмірі лише в тому випадку, якщо позивач доведе достатність заробітку (доходу) платника аліментів (відповідача). Наразі мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину прирівнюється до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 1 січня 2019 року становить для кожного з дітей у віці більше 6 років - 2027 гривень на місяць. З огляду на те, що обов`язок батьків по утриманню дітей є спільним, у справі не встановлено яких-небудь перешкод у цьому питанні для сторін, а вимога позивача про стягнення аліментів в розмірі 4000 грн., належними і допустимими доказами не обґрунтована, а тому відсутні законні підставі для стягнення аліментів саме в такому розмірі. Враховуючи розмір заробітної плати відповідача та позивача, розмір допомоги від держави Польща, відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утриманні доньки в сумі 1800 грн. щомісячно, та вважає, що такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, оскільки він є більшим за мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, з підстав зазначених у відзиві, не заперечувала щодо стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 2500грн., щомісячно.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина ОСОБА_6 , батьками якої є сторони по справі: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 вересня 2012року. (а.с. 10).

Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач є її батьком, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання.

Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище сторін і дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача, щомісячно, слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500грн.

В зв`язку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, позов задоволено, витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Крім того, відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат позивача на правову допомогу в матеріалах справи містяться копія ордеру серії ВЛ №000,069305, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №2704 від 27.06.2019 року та прибутковий касовий ордер 27.06.2019 року на суму 4000грн., відповідно до яких загальна сума витрат ОСОБА_4 на правничу допомогу становить 4000 грн.

Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України).

З урахуванням вищенаведеного, а також вимог розумності та справедливості, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 2500грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) на дитину, щомісячно, починаючи з 09 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в сумі 2500грн.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.