Ухвала

21 березня 2019 року

м. Київ

справа № 219/12245/16-ц

провадження № 61-4895 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у справі за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейна, 97а» до ОСОБА_1, третя особа - Бахмутська міська рада, про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейна, 97а» (далі - ОСББ «Ювілейна, 97а») звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2015 року по вересень 2016 року у розмірі 14 099,80 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2018 року позов ОСББ «Ювілейна, 97а» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Ювілейна, 97а» заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2016 року у розмірі 14 099,80 грн.

Постановою Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Ювілейна, 97а» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2016 року у розмірі 12 123,54 грн.

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скаргаОСОБА_1, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, враховуючи наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 14 099,80 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Крім того, ОСОБА_1 оскаржує судове рішення, яким стягнуто з неї на користь позивача заборгованість у розмірі 12 123,54 грн.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що вказана справа має для неї виняткове значення, оскільки визнання розміру частки відповідача яку становить площа належного їй нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, впливає на розмір оплати відповідачем житлово-комунальних послуг.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, державам-членам слід вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження. Доводи щодо винятковості справи для заявника зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно роз'яснюємо вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у справі за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейна, 97а» до ОСОБА_1, третя особа - Бахмутська міська рада, про стягнення суми боргу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь