Ухвала

04 березня 2019 року

м. Київ

справа № 426/11768/18

провадження № 61-3618ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2018 року та постанову Луганського апеляційного суду від 29 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 шляхом зміни способу присудження аліментів з 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду (фіксовану) грошову суму в розмірі 400,00 грн; зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_5 шляхом зміни способу присудження аліментів з 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду (фіксовану) грошову суму в розмірі 400,00 грн; звільнити його від сплати заборгованості за аліментами по виконавчому провадженню від 20 квітня 2018 року № 55921102 згідно з судовим наказом від 01 березня 2018 року № 426/23543/17 (стягувач ОСОБА_3) в сумі 3 090,95 грн та за аліментами по виконавчому провадженню № 51957317 відповідно до виконавчого листа від 10 серпня 2016 року № 426/5977/15 (стягував ОСОБА_1) в сумі 657,16 грн.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зміни розміру аліментів з 1/6 частини із усіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/8 частини із усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Зменшено розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом зміни розміру присудження аліментів з 1/4 частини із усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/8 частини із всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий за рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року справа № 426/5977/15-ц про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відкликано.

Судовий наказ Сватівського районного суду Луганської області від 25 січня 2017 року справа № 426/23543/17 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відкликано.

Звільнено ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами по виконавчому провадженню від 20 квітня 2018 року № 55921102 згідно із судовим наказом від 01 березня 2018 року № 426/23543/17 (стягувач ОСОБА_3) в сумі 3 090,95 грн та за аліментами по виконавчому провадженню № 51957317 згідно з виконавчим листом від 10 серпня 2016 року № 426/5977/15-ц (стягувач ОСОБА_1) в сумі 657,16 грн.

Судові витрати компенсовано за рахунок Державного бюджету України.

Постановою Луганського апеляційного суду від 29 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2018 року змінено шляхом скасування його в частині вирішення позовних вимог про зменшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

15 лютого 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направила касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та відмовити в задоволення зазначених позовних вимог повністю.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року визначено в розмірі 1 921,00 грн.

У пунктах 1, 6 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; а у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік

З урахуванням положень наведеної норми Закону, а також, враховуючи, що позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання дочки шляхом зміни способу їх визначення з 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду (фіксовану) грошову суму в розмірі 400,00 грн та на утримання сина таким же чином: з 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду (фіксовану) грошову суму в розмірі 400,00 грн, а також звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за двома виконавчими листами в сумі 3 090,95 грн та 657,16 грн, ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн Х 100 = 176 200,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2018 року та постанову Луганського апеляційного суду від 29 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько