ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2773/19 Справа № 200/9637/17 Суддя у 1-й інстанції - Шевцова Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

судді: Демченко Е.Л. Макаров М.О.

за участю секретаря - Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

12 червня 2017 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії, що підтверджується обліково - статистичною карткою на цивільну справу /т.1 а.с. 28/.

Ухвалою судді від 13 червня 2017 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду на 26 червня 2017 року /т.1 а.с. 34/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 інформацію стосовно майна, що належить останньому, та державної реєстрації вказаного майна відповідно до чинного законодавства України.

Визнано недійсним рішення загальних зборів членів фермерського господарства "ДАР", , оформлені протоколом № 2 від 02 вересня 2016 року та рішення власника та голови фермерського господарства "ДАР", оформлені протоколом № 3 від 07 вересня 2016 року.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу фермерського господарства "ДАР" від 02 вересня 2016 року та договір купівлі-продажу фермерського господарства "ДАР" від 07 вересня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В. за реєстровим № 3050.

Визнано недійсним статут фермерського господарства "ДАР", затверджений рішенням Власника фермерського господарства "ДАР" протокол № 2 від 02 вересня 2016 року, та статут фермерського господарства "ДАР", затверджений рішенням Власника фермерського господарства "ДАР" протокол № 3 від 07 вересня 2016 року.

Скасовано державну реєстрацію змін в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно фермерського господарства "ДАР":

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичних осіб; 06.09.2; ОСОБА_7; Одеська філія Державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень"; зміна складу або інформації про засновників.

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах 06.09.2; ОСОБА_7; Одеська філія Державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень"; зміна додаткової інформації, зміна керівника юридичної особи.

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах 06.09.2; Рябих Вероніка Михайлівна; приватний нотаріус Рябих В.М.; зміна керівника юридичної особи.

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 08.09.2; Рябих Вероніка Михайлівна; приватний нотаріус; зміна складу або інформації про засновників.

Вирішено питання щодо судових витрат /т.1 а.с. 60-66/.

В матеріалах справи знаходиться копія рішення Бабушкінського районного суду яка зроблена з АСДС КП "Д-3" від 17.05.2018 року.

08 вересня 2017 року комісією Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було складено акт службового розслідування яким встановлено відсутність цивільної справи № 200/9637/17 /т.1 а.с. 47-50/.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду та просить рішення скасувати посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /т.1 а.с. 168-174/.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року було відновлено втрачене провадження у цивільній справі № 200/9637/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії /т.1 а.с. 194-200/.

Позовна заява в матеріалах справи відсутня.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилається на те, що відповідно до договору про надання послуг від 02 грудня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останній, у строк до 30.04.2017 року був зобов'язаний надати позивачу повну інформацію про майно та його державну реєстрацію відповідно до норм чинного законодавства України. Свої зобов'язання по договору ОСОБА_3 не виконав, зокрема через переоформлення майна позивача, а саме: цілісного майнового комплексу фермерського господарства «ДАР», на іншу особу.

Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 зареєстровані у Новомосковському районі Дніпропетровської області, відповідач ОСОБА_1 зареєстровний у Жовтневому районі м. Дніпра, Фермерське господарство «ДАР» також знаходиться у Новомосковському районі Дніпропетровської області, не зважаючи на це, позовна заява подається до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та розглядається судом.

Також з матеріалів справи вбачається, що з моменту подання позовної заяви до дня ухвалення рішення, з урахуванням поданих уточнених позовних вимог, пройшло чотирнадцять днів.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він не отримував жодного повідомлення про слухання цієї справи, що рішення було ухвалено в одне засідання, ухвала про відкриття провадження по справі від 13 червня 2017 року була направлена до ЄДРСР тільки 01 липня 2017 року.

Відповідно п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Крім того, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції посилається на те, що відповідно до статуту фермерського господарства «ДАР», , затвердженого головою фермерського господарства «ДАР» 17 листопада 2004 року та зареєстрованого 17 листопада 2004 року за №0000066, засновником господарства є ОСОБА_9, а членами господарства: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16.

Відповідно до п. 4.2. статуту члени господарства є власниками майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено угодою між ними. Члени господарства відповідно до законодавства України володіють, користуються і розпоряджаються майном, що є у їхній спільній сумісній власності, виходячи з мети статутної діяльності господарства.

Згідно з п. 4.4. статуту володіння, користування і розпорядження майном господарства здійснюються Головою господарства на засадах цього статуту, а також угод між Головою та членами господарства.

Позивач посилається на те, що на загальних зборах членів фермерського господарства «ДАР» (протокол №2 від 02 вересня 2016 року) були прийняті рішення про відчуження фермерського господарства «ДАР» як цілісного майнового комплексу шляхом укладення договору купівлі - продажу з ОСОБА_4, виключення з фермерського господарства усіх членів, в тому числі засновника ОСОБА_9 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1), призначення ОСОБА_4, на посаду голови господарства та затвердження статуту фермерського господарства «ДАР» у новій редакції.

Для проведення реєстраційних дій був наданий договір купівлі - продажу фермерського господарства «ДАР» від 02 вересня 2016 року, оформлений в простій письмовій формі, відповідно до якого Позивач (Продавець) передає у власність ОСОБА_4, а той приймає і оплачує фермерське господарство «ДАР» як цілісний майновий комплекс, до складу майна якого входить майно, набуте фермерським господарством на підставах, що не заборонені законом, в тому числі майно (рухоме та нерухоме), що належить фермерському господарству, право оренди земельних ділянок, не розподілений прибуток, майнові права та інші права, що належать фермерському господарству. Відповідно до п. 2.1., 2.2. цього договору ціна фермерського господарства «ДАР» складає 1 000 000,00 грн. і підпис продавців на даному договорі свідчить про отримання продавцями грошових коштів у розмірі, зазначеному в п. 2.1. цього договору.

В подальшому ОСОБА_4 прийняв рішення (протокол) №3 від 07.09.2016 року про відступлення шляхом укладання договору купівлі - продажу фермерського господарства «ДАР» як цілісного майнового комплексу з ОСОБА_1, призначення останнього головою господарства та викладення статуту Товариства у новій редакції.

На підставі цього рішення 07.09.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, був укладений договір купівлі - продажу фермерського господарства «ДАР», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В. за реєстровим №3050. Відповідно до п. 1.1. цього договору ОСОБА_4 передає у власність, а ОСОБА_1 приймає і оплачує фермерське господарство «ДАР» як цілісний майновий комплекс, до складу майна якого входить майно, набуте фермерським господарством на підставах, що не заборонені законом, в тому числі майно (рухоме та нерухоме), що належить фермерському господарству, право оренди земельних ділянок, не розподілений прибуток, майнові права та інші права, що належать фермерському господарству.

Відповідно до статуту, затвердженого рішенням власника (протокол №3 від 07.09.2016 року) єдиним власником та членом фермерського господарства «ДАР» став ОСОБА_1.

Крім того, із витягу № від 31.05.2017 року видно, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно фермерського господарства «ДАР» були внесені наступні зміни:

-державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 06.09.2; ОСОБА_7; Одеська філія Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень»; зміна складу або інформації про засновників.

-внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах; 06.09.2; ОСОБА_7; Одеська філія Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень»; зміна додаткової інформації, зміна керівника юридичної особи.

-внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах; 08.09.2; Рябих Вероніка Михайлівна; приватний нотаріус Рябих В.М.; зміна керівника юридичної особи.

-державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 08.09.2; Рябих Вероніка Михайлівна; приватний нотаріус Рябих В.М.; зміна складу або інформації про засновників.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно з ч. 1-3 ст. 4 Закону України «Про фермерське господарство» головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об'єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання. За рішенням членів фермерського господарства відповідно до закону фермерське господарство як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі цивільно-правових угод громадянам України, які мають право на створення фермерського господарства, або юридичним особам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Громадяни, які придбали майно фермерського господарства як цілісного майнового комплексу на підставі цивільно-правової угоди, подають у встановленому порядку Статут фермерського господарства на державну реєстрацію.

Таким чином, майно, що входить до складу цілісного майнового комплексу є власністю фермерського господарства і може бути відчужене в порядку, передбаченому законом та статутом господарства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що засновник Фермерського господарства «ДАР» ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в матеріалах справи відсутні будь-які документи щодо успадкування фермерського господарства та не вирішено питання щодо їх законних прав та інтересів.

Крім того, відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Враховуючи зазначену норму договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу фермерського господарства підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Однак суд першої інстанції при ухваленні рішення не прийняв до уваги ті обставини, що договір купівлі-продажу може бути визнаний дійсним у разі, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Також, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів членів фермерського господарства «Дар» оформленого протоколом № 2 від 02 вересня 2016 року, але не навів жодного обгрунтування.

Суд у своєму рішенні також посилається на те, що вищевказане рішення зборів було підписано членами фермерського господарства - ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16.

Проте жодна зі сторін не була долучена до розгляду цивільної справи та не дала своїх пояснень.

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За приписами ст. 321 Цивільного кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути:

невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства;

порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів;

позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Таким чином, суд першої інстанції не надав обгрунтування щодо висновку про наявність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів членів фермерського господарства «ДАР», оформленого протоколом №2 від 02.09.2016 року.

Відповідно до сттатті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції постановив рішення з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим рішення суду про задоволення позовних вимог не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про відмову у задоволенні позову.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:,

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров