Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 363/1300/16-ц

провадження № 61-13587ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Лабиком Русланом Романовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Пікуль А. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» (далі - ПрАТ «СК «Україна»), у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь у рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти у розмірі 131 743 грн 30 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 10 000 грн, а також витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 400 грн.

Позов мотивовано тим, що 30 жовтня 2015 року приблизно о 14 год. 35 хв. в м. Вишгород по вул. Шолуденка-Кірова, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 03 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно звіту № 10/11-ТЗ СОД ОСОБА_3 від 17 листопада 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «TOYOTA», д. н. з. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки складає 231 090 грн 65 коп., а його ринкова вартість - 216 452 грн 35 коп. При цьому, вартість транспортного засобу «TOYOTA», д. н. з. НОМЕР_2 , після ДТП станом на дату оцінки становить 84 709 грн 05 коп. За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 1 400 грн.

З огляду на вказане, та посилаючись на те, що в результаті фізичного знищення автомобіля їй було завдано моральну шкоду, заподіяно суттєві емоційні страждання, пов`язані з протиправною поведінкою відповідача та тривалим незадоволенням законних вимог, зміною звичок та бажань, докладення додаткових зусиль для організації життя, яку вона оцінила в розмірі 10 000 грн, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти у розмірі 131 743 грн 30 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 10 000 грн, витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 400 грн, а всього стягнуто 143 143 грн 30 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходив з того, що право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи, з вини якої її завдано, є безумовним й може бути обмежено лише у випадках прямо передбачених законом.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування майнової шкоди 111 440 грн 82 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що висновком комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 15910/16-54 від 24 квітня 2017 року встановлено вартість матеріального збитку станом на дату ДТП - 186 734 грн 72 коп. та ринкову вартість вказаного аварійно пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП - 74 693 грн 90 коп., у зв`язку із чим дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між вартістю автомобіля до та після ДТП, а також витрат з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині розміру матеріальної та моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 61 440 грн 82 коп. в рахунок відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням та 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, а тому враховуючи, що відповідачем надано поліс №АІ/5587487 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 червня 2015 року, який не визнавався недійсним, тому відповідач, з урахуванням розміру страхового відшкодування, яке підлягає виплаті за рахунок страхової компанії ПрАТ «СК «Україна», зобов`язана відшкодувати лише різницю матеріальної шкоди у розмірі 61 440 грн 82 коп. Також відповідач не погоджується з розміром морального відшкодування, оскільки вважає, що сума у 10 000 грн не відповідає вимогам розумності та справедливості, а також судовій практиці.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу №363/1300/16-ц з суду першої інстанції. Зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог до закінчення касаційного провадження.

У серпні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 30 жовтня 2015 року приблизно о 14 год. 35 хв. в м. Вишгород по вул. Шолуденка-Кірова, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, під час руху не дотрималась безпечної дистанції до автомобіля «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в наслідок чого допустила зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 03 грудня 2015 року винною у скоєнні ДТП від 30 жовтня 2015 року визнано водія автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до звіту № 10/11-ТЗ від 17 листопада 2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , на дату оцінки складає 231 090 грн 65 коп., а ринкова вартість «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 216 452 грн 35 коп. Вартість після аварійного транспортного засобу «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , на дату оцінки складає 84 709 грн 05 коп. Вартість проведення вказаного автотоварознавчого дослідження склала 1 400 грн.

Відповідно до висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 15910/16-54 від 24 квітня 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка мала місце 30 жовтня 2015 року в м. Вишгород по вул. Шолуденко - Кірова, станом на дату ДТП складала: 186 734 грн 72 коп. та ринкова вартість аварійно пошкодженого транспортного засобу «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , (ринкова вартість автомобіля після пошкодження) внаслідок ДТП, яка мала місце 30 жовтня 2015 року в м. Вишгород по вул. Шолуденко - Кірова, станом на дату ДТП складала: 74 693 грн 90 коп.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 01 вересня 2015 року була застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі полісу № АІ/2632847.

Згідно наданого ОСОБА_2 полісу №АІ/5587487 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 червня 2015 року, її цивільно-правова відповідальність у період з 29 жовтня 2015 року по 28 жовтня 2016 року була застрахована ПрАТ «СК «Україна».

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Також у абзаці другому пункту 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Колегія суддів апеляційного суду визнала можливим відступити від вказаної вище правової позиції Великої Палати Верховного Суду посилаючись на те, що надана відповідачем копія полісу №АІ/5587487 та відомості, розміщені на офіційному сайті МТСБУ, містять відмінну інформацію щодо страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 , проте такий висновок є передчасним і суди мали можливість пересвідчитись в достовірності наданих відповідачем документів, оскільки ПрАТ «СК «Україна», страховий поліс якої був пред`явлений відповідачем, була залучена до участі у справі в якості третьої особи.

Отже, вирішуючи спір про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП, з відповідача ОСОБА_2 , суди не встановили чи була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, не зважаючи на те, що страхова компанія була залучена як третя особа. Хоча для вирішення питання про наявність підстав для відшкодування шкоди відповідачем, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, правове значення має чи виник у страховика обов`язок з виплати страхового відшкодування та чи отримав позивач страхове відшкодування від страхової компанії.

Крім того, відповідно до підпункту а) пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктами 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК Українипідставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

В силу вищенаведених положень статті 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні процесуальні можливості з`ясувати дійсні обставини справи та оцінити докази, які не були досліджені судами попередніх інстанцій, що перешкоджає Верховному Суду ухвалити нове судове рішення.

Враховуючи, що судами попередніх інстанцій не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими, а тому підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Лабиком Русланом Романовичем, задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов