21.10.2019
Справа № 642/7090/19
Провадження №2/642/1787/19
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2019 року

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської дирекції АТ «Укрпошта» про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

15 жовтня 2019 року від ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна до Харківської дирекції АТ «Укрпошта» про зобов`язання вчинити певні дії, в якій він просить зобов`язати директора Харківської дирекції АТ «Укрпошта» видавати йому пенсію більше 15 000 грн. ОСОБА_1 за відомістю із зазначенням даних документу, що підтверджує особистість; анулювати ідентифікаційний номер наданий ОСОБА_1 , інформацію, що знаходиться в базі даних під цим кодом та відомості зазначені про нього в анкеті ідентифікації фізичної особи резидента; видалити персональні дані ОСОБА_1 в базі персональних даних електронних реєстрів, автоматизованих, інформаційних, комп`ютерних систем, збора, накопичення та обродки даних; а також просить визнати дії Харківської дирекції АТ «Укрпошта» незаконними.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_2 суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява серед іншого повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення певного способу захисту порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача, який має формулюватися максимально зрозуміло і конкретно як для суду так і для всіх учасників справи.

Обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з якими пов`язані спірні правовідносини сторін, тобто факти, які свідчать про порушення, невизнання або оспорювання відповідачами прав, свобод чи інтересів позивача.

У позовній заяві ОСОБА_1 зміст позовних вимог сформульовано незрозуміло та неконкретно, при цьому ним не зазначено в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів з боку Харківської дирекції АТ «Укрпошта», яка в позовній заяві зазначена як відповідач, та які конкретно дії передбачені діяльністю відповідача повинен вчини останній.

Окрім цього, звернені до суду вимоги позивача про визнання дій незаконними суддя також вважає недостатньо конкретизованими та такими, що унеможливлюють визначення змісту цих вимог та предмету спору.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Проте позивач не зазначив, за захистом якого порушеного права позивач звернувся до суду.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

При цьому суд звертає увагу ОСОБА_1 , що ним заявлено вимогу до відповідача вчиняти певні дії в майбутньому , при цьому захисту підлягає тільки порушене право

Визначення змісту позовних вимог є правом саме позивача, тому позивачу необхідно чітко визначити зміст позовних вимог та уточнити прохальну частину уточненої позовної заяви.

Також, у позовній заяві не вказані обставини та не зазначені докази на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не вказано в чому полягає порушення саме його прав зазначеним відповідачем.

У цивільному процесі, що базується на засадах змагальності й диспозитивності, особливого значення набуває зміст позовної заяви, від якого залежать не тільки дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження, а й позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права відповідач має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Крім того, позовна заява взагалі не містить відомостей стосовно осіб, які порушили його права, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом, не наведено жодного обґрунтування за яких підстав відповідач повинен вчинити ті дії про які заявлено у цивільному позові.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах проводиться державною мовою. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою,мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова, як державна, є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ятастатті 10 Конституції України).

Згідно ч.ч. 1, 2ст. 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» державною мовою України є українська мова. Українська мова, як державна мова, обов`язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом. Держава сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя.

Положеннями ч. 1 та 3 ст. Закону України «Про засади державної мовної політики» визначено, що судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Аналогічну позицію щодо необхідності викладення процесуальних документів державною мовою зайняв Верховний Суд у Постанові від 24 жовтня 2018 року у справі№ 757/7543/17-ц та у Постанові від 09 листопада 2018 року у справі № 815/39/17.

З тексту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позов викладено не державною мовою, а російською.

За таких обставин, також необхідно залишити без руху позов, для подання до суду позовної заяви в новій редакції, виклавши її державною українською мовою.

На підставі вищевикладеного, позивачу необхідно усунути вищевказані недоліки.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175і177 цьогоКодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Приймаючи до уваги, що позивач звернувся до суду без додержання вимог, встановлених ст.ст.175, 177 ЦПК України, його позов слід залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків.

Крім того, суд вважає за необхідне ро`яснити позивачу, що відповідно до ст.. 199 КК України передбачено кримінальну відповідальність за збут підроблених грошей. Виходячи із змісту позовної заяви, суд роз`яснюю позивачу, що він не позбавлений можливості повідомити правоохоронний орган про вчинення вказаного кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.1-19, 23, 33, 34, 49, 174-177, 184, 185, 352-355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської дирекції АТ «Укрпошта» про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки протягом 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Розяснити, що у разі невиконання у вказаний в ухвалі строк вимог, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Бородіна