Проваження № 22-ц/824/4711/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 березня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 19 листопада 2018 року у справі за позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог: Обслуговуючий кооператив житловий кооператив «Котміст», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка», ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 19 листопада 2018 року у справі за позовомзаступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1, треті особи: ОКЖК «Котміст», ТОВ «Будівельна спілка», ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіннязадоволена заява прокурора про забезпечення позову. Ухвалено накласти арешт на належну відповідачу земельну ділянку розміром 0,1424 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на 21 км Столичного шосе у Голосіївському районі м.Києва, а також заборонено ОСОБА_1 та іншим особам здійснювати будь-які дії з цією ділянкою, в тому числі укладати правочини.

Не погоджуючись із ухвалою відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповноту і неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи. Скарга мотивована недоведеністю тих обставин, які суд вважав доведеними при накладенні арешту. Зокрема суд не врахував відсутність судового рішення, якеим би було визнано недійсним рішення Київської міської ради від 01 жовтня 2007 року «Про передачу земельних ділянок ОКЖК «Котміст» у Голосіївькому районі м.Києва, а справа № 910/3724/14, яка розглядається, до цього часу не вирішена Господарським судом м.Києва. Окрім того, судом не враховано попереднє рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 10 червня 2013 року, у справі № 2-5417/11, яким відмовлено у задоволенні позову прокурора до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсними державних актів на право власнсоті на земельні ділянки та знято арешт із цих ділянок. Цим рішенням підтверджено законість державного акту і права відповідача на спірну земельну ділянку.

Прокурор подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законну і обгрунтовану ухвалу про забезпечення позову, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Пастушенко В.А. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва як незаконну.

Прокурор в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Представник Київської міської ради Глобенко Л.В. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнала, підтримала доводи прокурора щодо незаконності та безпідставності скарги, просила відмовити у її задоволенні.

Решта учасників справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог: Обслуговуючий кооператив житловий кооператив «Котміст», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка», ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Провадження у справі відкрите 19 листопада 2018 року.

Предметом спору у справі є витребування у відповідача ОСОБА_1 земельної ділянки на користь територіальної громади м.Києва розміром 0,1424 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на 21 км Столичного шосе у Голосіївському районі м.Києва. Свої вимоги прокурор обгрунтовує незаконністю набуття ОСОБА_1 права власності на спірну ділянку, яка спочатку була незаконно передана за рішенням Київської міської ради від 01 жовтня 2007 року ОКЖК «Котміст», яке внесло її до статутного капіталу ТОВ Будівельна сплка», яке надалі подарувало цю ділянку ОСОБА_2 29 січня 2009 року, який у свою чергу поділив ділянку на 32 ділянки і 17 грудня 2010 року провів її відчуження ОСОБА_1

Вважає що оскільки ОКЖК «Котміст» не утворювався як житлово-будівельний кооператив згідно положень ЖК України, а відтак не мав права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність, а відповідно і не мав права на її відчуження іншим особам чи передачу до статутного фонду.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що можливе відчуження відповідачем

- 3 -

спірної земельної ділянки, може ускладнити або унеможливити виконання імовірного судового рішення про задоволення позовних вимог щодо витребування земельної ділянки на користь територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради. При цьому прокурор посилається на те, що після передачі земельної ділянки у 2007 році ОКЖК «Котміст» відбулося неодноразове її відчуження різними способами, в тому числі шляхом передачі до статутного фонду, а пізніше шляхом укладення різноманітних договорів, що дає підстави вважати можливе відчуження ділянки і надалі.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов'язковістю. Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання судового рішення чи здійснення судом ефективного захисту її прав.

Задовольняючи заяву прокурора, судпершої інстанції обгрунтовував свої висновки наявністю передбачених ст.149 ЦПК України підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

При вжитті заходів забезпечення позову судом обгрунтовано враховано як зміст вимог прокурора, які полягають у витребуванні земельної ділянки у відповідача, так і співмірність вжитих заходів із позовними вимогами та вид забезпечення позову (пункти 3 і 4

- 4 -

постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Доводи апеляційної скарги про те, що, вживаючи заходи забезпечення позову, суд не врахував відсутність доказів на підтвердження обставин реальної загрози невиконання чи утруднення виконання судового рішення про задоволення позову є необгрунтованими. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для забезпечення позову з огляду на предмет позову та наявність спору щодо витребування майна.

Колегія суддів погоджується із висновками суду щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки спірне нерухоме майно є предметом спору і у випадку його відчуження під час розгляду справи відповідачем виконання рішення та ефективний захист прав територіальної громади м.Києва буде утруднений чи неможливий. Зокрема відчуження відповідачем спірної ділянки, правомірність набуття права на яке оспорює прокурор за умови задоволення його вимог, потягне необхідність подання інших позовів, бо майно буде належати іншій особі, право якої прокурору доведеться також оспорювати.

При цьому колегія суддів враховує, що неодноразове відчуження спірної земельної ділянки після її передачі у 2007 році ОКЖК «Котміст» різними способами, в тому числі шляхом передачі до статутного фонду, а пізніше шляхом укладення різноманітних договорів, дає підстави вважати можливість подальшого її відчуження.

Окрім того, за інформацією ГУ Держгеокадастру у м.Києві та Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради від 06 лютого 2018 року нормативна грошова оцінка цієї ділянки становить 1891664,48 грн., що є значним розміром і додатково свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника ОСОБА_1 на необґрунтованість позовних вимог прокурора, зокрема на відсутність судового рішення, яким би було визнано недійсним рішення Київської міської ради від 01 жовтня 2007 року «Про передачу земельних ділянок ОКЖК «Котміст» у Голосіївькому районі м.Києва, а також на наявність рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 10 червня 2013 року, у справі № 2-5417/11, яким відмовлено у задоволенні позову прокурора до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки та знято арешт із ділянок.

Наведені ОСОБА_1 у скарзі обставини відповідно до положень цивільного процесуального закону належать до фактичних обставин справи і підлягають з'ясуванню при розгляді справи по суті позовних вимог, де сторонами подаються відповідні докази на обгрунтування їх доводів.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд не вправі давати оцінку доказам щодо доведеності чи недоведеності позовних вимог, а також вирішувати наперед питання належності сторонам спірного майна і правомірності заявлених позовних вимог.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, колегія судді ввраховує, що вжиті судом заходи забезпечення позову не перешкоджають у здійсненні ним прав володіння і користування майном і є співмірними із вимогами прокурора.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

- 5 -

Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: