КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3401/2019 Головуючий у 1 інстанції - Бондаренко О.В.
Унікальний номер справи № 357/1291/18 Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Зінченко О.А., про усунення від права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Зінченко О.А., про усунення від права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер його рідний брат ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_6 Спадщина померлої ОСОБА_6 складається з 10/100 частини будинку АДРЕСА_1, яка належала їй на праві власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.08.2007 року.

Спадщина померлого ОСОБА_5 складається з 10/100 частини будинку АДРЕСА_1, яка належала йому на праві власності, на підставі договору дарування від 22.02.1993 року.

Позивач ОСОБА_2 є власником 80/100 частини будинку АДРЕСА_1. За життя померлими матір'ю та братом заповіту складено не було, а заповіт, на який посилається приватний нотаріус Зінченко О.А., в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, фактично було анульовано договорами дарування.

Вказував, що із спадкоємців померлої матері ОСОБА_6 залишився тільки позивач, тому йому належить право на спадкування за законом, як єдиному спадкоємцю першої черги на частину житлового будинку, а саме: 10/100 будинку АДРЕСА_1.

За правом представлення ОСОБА_5 є його донька ОСОБА_7, яка спадкує ту частку, яка належала б її батьку, якби він був живий на час відкриття спадщини. Зазначав, що донька ОСОБА_5, спадкоємець першої черги - ОСОБА_7, спадщини не прийняла, а відтак, спадкоємцем наступної черги є позивач, рідний брат спадкодавця, і йому належить право на спадкування за законом, як єдиному спадкоємцю другої черги на частину житлового будинку, а саме 10/100 будинку АДРЕСА_1.

Вказував, що донька спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_7 зареєстрована за вказаною адресою з 02.07.1976 року, однак, з вересня 2002 року і по теперішній час за місцем реєстрації не проживає, а проживає за адресою: АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_6 в частині будинку АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5, згодом частково успадкована ОСОБА_6, сталася пожежа, що і була причиною смерті ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_2, проживає у вказаному будинку і після пожежі відновив дах над усім будинком, зробив частково ремонт і тієї частини будинку, що складає спадкове майно та доглядає за цією частиною по теперішній час. ОСОБА_7 ніякої участі у відновленні майна після пожежі та в його утриманні не приймала.

Вказував, що позивач від спадщини не відмовився, крім того, постійно проживав із померлими. Після смерті ОСОБА_5 мати ОСОБА_6, прийняла спадкове майно, та отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно за законом на 10/100 його частини. Свідоцтво про право на спадщину на іншу 10/100 частини спадкового майна не було видано, так як донька померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 спадщину не прийняла і не подавала заяву ні про прийняття спадщини, ні про відмову від неї, хоча була повідомлена про відкриття спадкової справи.

Позивач ОСОБА_2 звернувся в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини до приватного нотаріуса Зінченко О.А., якою 12.08.2010 року було зареєстровано спадкову справу, тому вважається таким, що прийняв спадщину. 28.11.2017 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не встановлено коло спадкоємців.

15.05.2018 року позивач подав заяву про зміну предмету позову, в якій просив усунути відповідача ОСОБА_7 від права на спадкування за правом представлення за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на 10/100 часток в праві власності ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1 та визнати за ним в порядку спадкування за законом на 10/100 часток в праві власності ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Зінченко О.А., про усунення від права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на майно: 5/100 частини будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 судові витрати в розмірі 213,33 грн.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевим судом не взято до уваги, що відповідач ОСОБА_7 не проживала постійно із спадкодавцем ОСОБА_6 і заяви про прийняття спадщини не подавала.

Вказує, що всі покази свідків судом перекручені і жодної згадки немає про те, що відповідач постійно не проживала із спадкодавцем та не доглядала за померлою ОСОБА_6

Спадкування за правом представлення не є окремим видом спадкування, а виникає при спадкуванні за законом. Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється в загальному порядку, шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Потенційний спадкоємець, який на час відкриття спадщини: постійно не проживав разом із спадкодавцем; не є малолітньою, неповнолітньою, недієздатною особою, а також особою цивільна дієздатність, якої обмежена, - втрачає право на прийняття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Судом при прийнятті рішення було проігноровано обставини справи, які було досліджено і встановлено під час розгляду справи, і порушено право позивача на спадкування, визнавши за ним лише 5/100 частини спадкового майна його матері ОСОБА_6

Позивач в суді апеляційної інстанції підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено наявність права на спадкування 5/100 частини спірного будинку, що належала ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися неможна.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1. На підставі договору дарування від 22.02.1993 року та договору дарування від 17.06.2003 року являється власником 80/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що його брату ОСОБА_5 на праві власності належало 20/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, після смерті якого залишилось спадкове майно: 20/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, який належав йому на підставі договору дарування № 4-856 від 22.02.1993 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації за № 8315.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_3 є дочкою померлого ОСОБА_5, яка 05.06.2007 року подала до Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого батька, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала.

Мати померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернулась до Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори, отримала свідоцтво про право на спадщину від 15.08.2007 року за № 1-4698 та зареєструвала своє право власності на майно: 10/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Таким чином, спадкоємцями майна померлого ОСОБА_5 є його дочка ОСОБА_7 та мати ОСОБА_6, які прийняли спадщину у визначений законодавством строк.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6.

12.08.2010 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Білоцерківського нотаріального округу Зінченко О.А. про прийняття спадкового майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_6 ( а.с. 96).

28.11.2017 року приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Зінченко О.А. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с. 127), а саме: було відмовлено в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 10/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 не має можливості, та існують розбіжності в інформації щодо її місця реєстрації на день смерті спадкодавця ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_7, яка змінила прізвище в зв'язку із одруженням, на «ОСОБА_7», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 128,133,134,132,167).

Позивач ОСОБА_2, син померлої, є спадкоємцем першої черги згідно ст. 1261 ЦК України, спадщину прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3, онука померлої, є спадкоємцем першої черги по праву представлення згідно ст. 1266 ЦК України, оскільки її батько ОСОБА_5 помер до відкриття спадщини.

Як убачається із постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с. 7), позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6

Із матеріалів спадкової справи убачається, що дійсно 25.07.1992 року ОСОБА_6 склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за №2-3230, в якому на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належний їй на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 07.12.1984 року за №1-3883 та №1-3881 та зареєстрованого в Інвентарбюро 12.12.1984 року за № 8315, жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, заповідає ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в таких долях: дві третіх частин жилого будинку - ОСОБА_2, а одну третю частину жилого будинку - ОСОБА_5(а.с. 108).

Однак, як убачається із договору Дарування від 22.02.1993 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 67/100 частин жилого будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1. Ця частина належала дарувальнику ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності і свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих Білоцерківською державною нотаріальною конторою 07.12.1984 року відповідно за реєстрами 1-3881 та 1-3883 та зареєстрованих в Інвентарбюро 12.12.1984 року за реєстровим №8315. Договір дарування посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Мельнічук І.Л. (а.с.29).

Згідно Реєстраційного напису, 29.09.1994 року за реєстровим № 8315, 67/100 частини житлового будинку було зареєстровано в Білоцерківському міському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 (а.с.31).

Як убачається із Договору дарування частини житлового будинку від 17.06.2003 року, зареєстровано в реєстрі за №2771, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 13/100 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1. Ця частина житлового будинку належала дарувальнику ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 22.02.1993 року за реєстром №4-856 і зареєстровано в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації за №8315 (а.с.32).

17.07.2003 року Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 13/100 частин житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.33).

Як убачається із відповіді на запит №327/02-14 від 20.10.2017 року КП КОР «Південне БТІ» (а.с.116), станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, було зареєстровано за: ОСОБА_5 10/100 частин житлового будинку на підставі договору дарування № 4-856 від 22.02.1993 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга №75 реєстровий №8315), ОСОБА_6 10/100 частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-4698 від 15.08.2007 року, виданого Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга №75 реєстровий №8315), ОСОБА_2 67/100 частин житлового будинку на підставі договору дарування №4-858 від 22.02.1993 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою, 13/100 частин житлового будинку на підставі договору дарування №2771 від 17.06.2003 року, посвідченого Мельничук І.М., приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу (реєстрова книга №75 реєстровий №8315). Даний факт також підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.25-28).

Із відповіді на запит Головного управління держгеокадастру у Київській області від 23.10.2017 року №624/121-17 убачається, що у власність та оренду земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, не надавалась. Державний акт на право власності на земельну ділянку та договір оренди землі не зареєстровано. ОСОБА_6 у власність та оренду земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, не надавалась. Державний акт на право власності на земельну ділянку на її ім'я не зареєстровано. Речове право на земельну ділянку не зареєстровано (а.с.118).

Відповідно до вимог Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 17.10.2000 року № 51/5, відомості про заповіти, посвідчені нотаріусами, посадовими особами та службовими особами, переліченими в ст. ст. 1251 та 1252 ЦК України та ст. 38 Закону «Про нотаріат» підлягають внесенню до Спадкового реєстру. Так само підлягають внесенню до реєстру і відомості про зміну і скасування заповіту. Відповідно до пп.2.2.4 п.2.2 розд.2 Положення відомості про зміну і скасування вносяться на підставі відповідного документа, посвідченого в установленому порядку: ним може бути заповіт, заява або інший документ. Таким чином, скасування заповіту може вноситись як на підставі нового заповіту, так і на підставі заяви про скасування заповіту або іншого документа, підпис заповідача на якому посвідчено нотаріально.

Із Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), складений заповіт станом на 12.08.2010 року є чинним, отже спадкодавець ОСОБА_6, після укладення договорів дарування від 22.02.1993 року, розпорядилась спадковим майном: житловим будинком з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, однак не подала до Білоцерківської державної нотаріальної контори вказані договори для внесення відомостей про скасування заповіту від 25.07.1992 року (а.с. 97-99).

Однак, складення заповіту не позбавляє власника майна права володіти та розпоряджатись своїм майном протягом життя, а відтак, колегія суддів приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_6, уклавши договори дарування, розпорядилась своїм майном за життя.

За таких обставин, спадкоємці померлої ОСОБА_6, позивач та відповідач, мають право на спадкування майна за законом.

Однак, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої 13.03.2010 ороку матері ОСОБА_6, а онука померлої ОСОБА_7 до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті бабусі за правом представлення не зверталася.

Судом установлено, що в приватному житловому будинку АДРЕСА_1, виникла пожежа внаслідок необережного поводження з вогнем власником будинку ОСОБА_5 Будинок відключений від газопостачання для недопущення викидів та потрапляння горіння на сусідній будинок ОСОБА_2 кв.1, що підтверджується Актом на виключення газу від ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.23). Таким чином , ОСОБА_3 окрім того що не подала заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі, не прийняла її фактично, так як в спадковому будинку не проживає, має інше місце проживання.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини другої статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статтею 1266 ЦК України визначено спадкування за правом представлення. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 після смерті бабусі до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, таким чином спадщину за правом представлення не прийняла.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом лише на 5/100 частин будинку після смерті його матері ОСОБА_6, оскільки інших спадкоємців у покійної ОСОБА_6 не має, а онука ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, то позивач повинен успадкувати 10/100 частин у приватному житловому будинку АДРЕСА_1, так як він є єдиним спадкоємцем першої черги, який в установлений законом строк звернувся за прийняттям спадщини.

Оскільки суд першої інстанції в цій частині прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи з порушенням норм матеріального права, то рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про визнання права власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_6 на 10/100 частин будинку АДРЕСА_1

В решті рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим , а тому повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року в частині визнання права власності на спадщину скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

Визнати в порядку спадкування за законом право власності за ОСОБА_2 на 10/100 частин будинку АДРЕСА_1 після смерті його матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

В решті рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 лютого 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: