У Х В А Л А

про залишення скарги без руху

"17" жовтня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177, 449 Цивільного процесуального кодексу України, за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

15 жовтня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 про визнання неправомірним рішення Першого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та зобов`язання вчинити дії, яка 16 жовтня 2019 року передана в провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Вивчивши зміст поданої скарги та додані до неї документи, приходжу наступного.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду із скаргою, заявник ОСОБА_1 просить суд: визнати неправомірним рішення Першого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 04.10.2019 про відмову у знятті арешту накладеного на все його майно; зобов`язати Перший відділ Державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області скасувати арешт накладений на все майно ОСОБА_1 по виконавчих провадженнях №№ 46037987, 46038127, відкритих на підставі виданого Дніпровським районним судом м. Києва виконавчого листа № 755/26727/14-ц від 20.11.2014 (запис про обтяження № 11180333 від 15.09.2015 та № 8398259 від 16.09.2015);звільнити заявника від судових витрат, пов`язаних із розглядом скарги.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Першому відділі Державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебувало два виконавчих провадження №№ 46037987, 46038127, відкритих на підставі виданого Дніпровським районним судом м. Києва виконавчого листа № 755/26727/14-ц від 20.11.2014 про стягнення із боржника на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів у сумі 874 519,20 грн та 243,60 грн. Під час примусового виконання державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника. 23.03.2016 зазначені виконавчі провадження закінчено шляхом повернення виконавчого документу без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Обов`язок боржника перед стягувачем виконано поза межами виконавчого провадження. Заявник звернувся до Першого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області із заявою про зняття накладеного арешту, проте листом № 60224/14.19-30 від 04.10.2019 йому було відмовлено у знятті арешту, у зв`язку з відсутністю правових підстав. Заявник вважає таке рішення незаконним.

Як роз`яснено в п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 17 цієї ж Постанови роз`яснено, що сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

За приписами ч. 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Статтею 175 Цивільного процесуального кодексу України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Проте заявник у скарзі, всупереч положенням ч. 1 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України, не зазначив відомості, передбачені п. 5 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, щодо державного виконавця та стягувача, їх повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, а також не зазначив свій реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта. Також, ОСОБА_1 звертаючись до суду зі скаргою на рішення Першого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, не визначив процесуальний статус учасників справи у відповідності до положень Розділу VII Судовий контроль за виконанням судових рішень Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, згідно із п.п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

За приписами ч.ч. 3, 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача, в тому числі, про витребування доказів . Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, статтею 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Викладаючи обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, останній не зазначив всі докази, що підтверджують вказані обставини, не долучив їх до скарги, а також не зазначив про наявність доказів, які не можуть бути ним подані, та не заявив відповідного клопотання про їх витребування. Копії долучених до скарги письмових доказів не засвідчені заявником належним чином у відповідності до вимог ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України та не зазначено щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність залишення скарги без руху та надати строк заявнику для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки заява скарга не відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 95, 175, 185, 447, 449 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити дії, залишити без руху.

Надати можливість заявнику виправити недоліки в строк не більше ніж десять днів з дня отримання заявником ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, скарга буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Суддя: