Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 751/8507/15-ц

провадження № 61-29438св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Дундар І. О. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Бобрової І. О., Мамонової О. Є., Шитченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні зазначеною квартирою шляхом передачі йому ключів від дверей квартири.

Позов мотивовано тим, що він зареєстрований в спірній квартирі, постійно мешкав в ній до травня 2015 року, а 12 травня 2015 року його звідти вигнав новий чоловік відповідача. Потрапити до квартири він не зміг через те, що замки на вхідних дверях були замінені відповідачем.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , про захист права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Зустрічний позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 в жовтні 2013 року виїхав разом з усіма речами до іншої жінки, де і проживає, спроб повернутися жити до спірного житла відповідач не робив.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірна квартира належить ОСОБА_2 на праві власності, придбана до шлюбу, ОСОБА_1 - колишній чоловік ОСОБА_2 , власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ОСОБА_4 не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з квітня 2014 року, тому втратив право користування квартирою.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Новозаводського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено.

Вселено ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом передачі ОСОБА_1 ключів від квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішення суду апеляційної інстанцій мотивовано тим, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи ОСОБА_1 щодо наявності перешкод у користуванні спірною квартирою, а твердження ОСОБА_2 щодо не проживання ОСОБА_1 в спірній квартирі з жовтня 2013 року без поважних причин недоведені.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, просить скасувати рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року та залишити в силі рішення Новозаводського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент винесення рішення судом першої інстанції (25 грудня 2015 року) ОСОБА_1 вже мав у власності 5/7 частин будинку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Суду надано докази, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникали конфлікти у період з жовтня 2013 року. Судами не враховано, що з 06 травня 2015 року ОСОБА_2 перебуває в іншому шлюбі, а її чоловік ОСОБА_5 проживає в спірному помешканні з літа 2014 року.

Позиція інших учасників справи

Відзив від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу, зупинено виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року за закінчення касаційного розгляду.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 751/8507/15-ц надійшли до Верховного Суду.

11 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судами встановлено, що 18 лютого 1998 року на підставі договору купівлі-продажу від № 98/070 ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1 .

03 червня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений шлюб, який розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2005 року.

ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_3 . Склад сім`ї: ОСОБА_2 - власник/наймач, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_7 - дочка, ОСОБА_1 - колишній чоловік.

Суди встановили, що ОСОБА_2 є власником спірної квартири.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач вселився у спірну квартиру в якості члена сім`ї (чоловік власника квартири - позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ) і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

ОСОБА_1 спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18).

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення зустрічного позову та відмови в задоволені позову ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Виходячи зі змісту статті 413 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає вимогам закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року і залишає в силі рішення Новозаводського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 жовтня 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року за закінчення касаційного розгляду.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року, підстави для поновлення його виконання відсутні.

Керуючись статтями 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року скасувати, рішення Новозаводського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року залишити в силі.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. О. Дундар

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук