КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 381/256/19

провадження № 22-ц/824/5524/2019

18 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2019 року у складі судді Соловей Г.В.,

встановив:

15.01.2019 р. Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» ( далі - АТ КБ «Приватбанк») в особі представника Гаренко Н. В. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.06.2010 року в розмірі 17 841,71 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2019 року вказану позовну заяву повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» - Литвиненко О.Л. просить скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи мотивує тим, що ціна позову у даній справі складає 17 841,71 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа згідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною. Скарга по малозначній справі подається представником на підставі ч. 2 ст. 60 ЦПК України.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Переглянувши справу за наявними в ній матеріалами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву подано представником позивача за довіреністю, однак за відсутністю доказів, як адвоката, що є наслідком підписання заяви особою, яка не має повноважень на її підпис.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», відповідно до якого Конституцію України доповнено статтями 131-1 та 131-2 щодо здійснення представництва у судах. Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України представництво виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року (підпункт 11).

У частині четвертій статті 131-2 Конституції України зазначено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

За приписами частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Таким чином, у цивільному процесуальному законі встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною третьою статті 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує, що за правилами пункту першого частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову в даній справі становить 17 841,71 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 192 100 грн, а тому представництво банку в суді першої інстанції на підставі довіреності особою, що не є адвокатом, не суперечить вимогам цивільного процесуального закону.

За таких обставин суд першої інстанції повернув позов АТ КБ «ПриватБанк» без належної правової підстави.

У відповідності до положень ч.1 ст. 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни задовольнити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2019 року скасувати.

Справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г.М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т.А. Семенюк