н.п.2/599/922/2019
Справа № 599/2167/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2019 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право на житло,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратив право на житло. Позивач посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1 . В даному житлі зареєстрована ОСОБА_2 , яка фактично з 2009 року там не проживає.

Позивач позовні вимоги підтримав про що подала відповідну заяву.

Відповідач будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте суд вважає, що є достатньо доказів для слухання справи в його відсутності.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Ч.1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстрована ОСОБА_2 , яка фактично з 2009 року там не проживає, у зв`язку із чим суд вважає, що її слід визнати такою, що втратила право на житло.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України ст.405 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на житло у будинковолодінні, що в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом 30 днів.

Суддя підпис Копія вірно

Суддя Зборівського

районного суду О.Р.Іваницький