Дата документу 21.03.2019 Справа № 310/5769/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/5769/18 Головуючий у 1 інстанції Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/807/926/19 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про визнання дій незаконними, визнання акту недійсним, зобовязання здійснити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Запоріжгаз» про визнання дій незаконними, визнання акту недійсним, зобовязання здійснити дії.

В обґрунтування позову зазначала, що між нею та відповідачем 15.03.2012 року укладено договір на надання населенню послуг з газопостачання, за яким відповідач зобов'язаний належним чином виконувати постачання природного газу, а вона належним чином проводити оплату отриманих послуг згідно показань лічильника газу. Вказує, що отримувала від ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» рахунки та своєчасно їх сплачувала, що підтверджується розрахунками та квитанціями.

Відповідно до розрахунків вона споживала завжди однакові об'єми спожитого газу в різні сезони року. 13.03.2018 року до її квартири за адресою м. Бердянськ, вул. Консульська, 48, прийшли представники відповідача та здійснили демонтаж газового лічильника для проведення експертизи. Відповідно до п. 3.2.2 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, у разі виявлення представником газопостачальної газотранспортної) організації ознак порушень, зазначених у підпункті 3.1.3 цього Положення, складається акт про виявлені порушення. Акт про виявлені порушення складається у двох примірниках за формою наведеною у додатку 1 до Положення. Один примірник акта про виявлення порушення залишається у споживача, а другий - у представника газопостачальної (газотранспортної) компанії. Проте працівниками відповідача, акт про виявлені порушення взагалі не складався, а склався акт про порушення № 000416 від 13.03.2018 р., який не відповідає вимогам та формі акту, відповідно до додатку 1 Положення. У зазначеному акті про порушення №000416 від 13.03.2018 р. вказано, що виявлено несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки. Проте, станом на 13.03.2018 р. насправді представниками відповідача не було виявлено жодних пошкоджень лічильника газу або несанкціонованого втручання в роботу засобу вимірювальної техніки, також не було виявлено пошкоджень захисного скла в місці встановлення пломби, яка нібито вільно відхиляється або порушення цілісності скла відлікового механізму або пошкодження правої частини захисного скла. Представники відповідача відмовилися пояснити їй, що саме було виявлено останніми, зазначивши лише, що наявне несанкціоноване втручання в роботу зовнішньої вимірювальної техніки, що підтверджується й самим актом про порушення №000416 від 13.03.2018р. в якому повинно бути вказано детально вид, обставини і суть порушення, проте зроблено цього не було. Вважає, що акт від 13.03.2018 року № 000416, складений представниками відповідача, не відповідає вимогам зазначеного вище Положення, що також є грубим порушенням вимог зазначеного нормативно - правового акту.

Після, складання вищевказаного акту, працівники відповідача здійснили демонтаж газового лічильника за адресою позивачки, склавши протокол направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу від 13.03.2018 р. за №000133, який не відповідає вимогам п. п.1, 2 глави 10 Кодексу газорозподільних систем, так як в ньому чітко не зазначено: поштову адресу місця проведення експертизи; дату та орієнтовний час проведення експертизи; контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця проведення експертизи); сторону, відповідальну за доставку ЗВТ та/або пломби на експертизу. При цьому їй достовірно невідомо чи здійснювався демонтаж саме представником газопостачальної (газотранспортної) організації, якому в установленому порядку надано право виконувати монтажні роботи, як це передбачено п. 3.2.4 Положення, оскільки їй не пред'являли та відповідно не надавали жодного документу в якому було би зазначено, що слюсарю ОСОБА_5 (посв.565), Ґонтарю О.В. (посв. 662) надано право виконувати монтажні роботи.

Всупереч п.3.2.5 Положення працівники відповідача здійснили демонтаж газового лічильника без складання акту про демонтаж лічильника газу.

20.03.2018 р. в порушення п. 3.3.3 Положення комісією відповідача за її відсутність було проведено експертизу лічильника, що підтверджується Актом експертизи лічильника газу за № 256. У відповідності до п.п. 3.3.3.1 Положення комісія зобов'язана була проводити зовнішній огляд лічильника газу на предмет відповідності фактичного стану лічильника ознакам, зазначеним в акті про демонтаж лічильника газу. Однак зробити цього фактично не могла, так-як відсутній акт про демонтаж лічильника газу від 13.03.2018 р. Окрім того цей акт не підписано членом комісії ОСОБА_6 та не завірено печаткою.

19.07.2018 року вона отримала лист-повідомлення відповідача від 03.05.2018 № 2р 03-2-СЛ-5300-0518, з додатками, а саме: актом розрахунком не облікованого (донарахованого) об'єму (обсягу) природного газу від 26.04.2018р.; розрахунком на сплату не облікованого (донарахованого) об'єму (обсягу) природного газу від 26.04.2018 р. У листі-повідомленні йшла мова про те, що відповідачем було проведено перерахунок (донарахування) об'ємів (обсягів) природного газу за період з 13.09.2017 р. по 28.02.2018 р. на загальну суму 32 576,35 грн. Підставою для нарахування зазначеної суми стало виявлення несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу на підставі акту про порушення від 13.03.2018 року №416.

Враховуючи те, що при демонтажі лічильника, ніяких пошкоджень виявлено не було, а вона не була присутньою при проведенні експертизи лічильника, дії відповідача по перерахунку вважала незаконними та такими, що порушують її права як споживача послуг газопостачання.

Відповідно акту експертизи лічильника №256 від 20.03.2018 р., зазначено зокрема що лічильнику газу № 2633033: герметичний; втрата тиску в нормі; на лічильнику не порушена цілісність заводської пломби та повірчого тавра; покази лічильника газу після повірки: 12237,780. Відповідно до протоколу № 722 ДП ЗАПОРГЖЖЯСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ зазначено що лічильник газу № 2633033: придатний; висновкам за результатами вимірювань відповідає; герметичний; покази лічильника газу після повірки: 12237,780. Однак всупереч вищезазначених встановлених даних, комісією було зроблено висновок про те, що «підтверджено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Порушено цілісність скла відлікового механізму, внаслідок чого витрата природного газу комерційним вузлом обліковується з порушенням законодавства». Але 13.03.2018 року в день демонтажу лічильника, коли було виявлено невідоме несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ це пошкодження міг зробити працівник відповідача, який демонтував та доставляв лічильник до організації відповідача або це пошкодження могло відбутися безпосередньо в організації відповідача третіми особами. Вважає, що у відповідача відсутні докази вчинення саме нею пошкодження лічильника газу, а є лише припущення, що є неприпустимим з огляду на ст. 62 Конституції України.

Всупереч вимогам п. 3.13 Положення акт про виявленні порушення та акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи не складався, про будь-які порушення передбачені цим пунктом її не повідомляли.

В порушення п. 3.2.4 Положення патрубки лічильника газу опломбовані не були, що підтверджується відсутністю складеного акту про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи та відповідно його не було зареєстровано в журналі реєстрації актів про виявлені порушення, а за відсутності акту про демонтаж лічильника, встановити ким саме демонтований лічильник газу та ким доставлявся до місця проведення експертизи неможливо, що вважала істотним порушенням п. 3.2.8 Положення.

Також порушено її право на участь у проведенні експертизи газового лічильника, яке вона має відповідно до п. 3.3.2 Положення, оскільки вона не була належним чином повідомлена про час та місце проведення експертизи.

Посилаючись на вищевикладене, просила суд визнати незаконними дії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» зі складання акту про порушення від 13.03.2018 року №00416 та проведення експертизи лічильника газу типу G-4 Самгаз зав. №263303, яку було проведено 20.03.2018 року. Визнати недійсним акт експертизи лічильника газу №256 від 20.03.2018 року. Визнати незаконними дії відповідача щодо нарахування збитків за порушення встановленого порядку користування природним газом на суму 32576,35 грн. Зобовязати відповідача списати з її особового рахунку № безпідставно нараховану заборгованість за користування природним газом у розмірі 32576,35 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п'ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» подало відзив на апеляційну скаргу в якому просило апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в діях представників відповідача не було допущено порушень положень діючих нормативних актів.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. Між нею та ПАТ «Запоріжгаз» 15 березня 2012 року укладено договір про надання послуг з газопостачання в кв. №2 по вул. Комунарів (на теперішній час вул. Консульській), 48 в м. Бердянську. У побутового споживача ОСОБА_7 встановлено лічильник газу типу «Самгаз», заводський номер 2633033.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що обєкт споживання ОСОБА_3 не забезпечений вузлом обліку газу ПАТ «Запоріжгаз», тому визначення обєму спожитого природного газу здійснюється за даними вузла обліку газу споживача.

13.03.2018 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз» на обєкті споживання позивача, який знаходиться за адресою: 71100, АДРЕСА_1, за участю споживача ОСОБА_3 було складено акт про порушення №000416, яким встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем шляхом несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (пошкодження ЗВТ). ЗВТ було демонтовано для проведення експертизи (а.с.12-13). Акт підписано працівниками ПАТ «Запоріжгаз» та споживачем у порядку визначеному Кодексом газорозподільних систем, зауважень за фактом складання акту не було.

Із копії протоколу направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу №000133 від 13.03.2018 року вбачається, що 13.03.2018 року лічильник у присутності ОСОБА_3 було демонтовано для проведення експертизи. Після зняття лічильника ЗВТ упаковано в пакет з поліетилену, який опломбовано пломбою оператора ГРМ з унікальним номером С41788254, що відповідає вимогам У порядку п.2 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем.

Із акту експертизи №256 від 20.03.2017 року вбачається, що мало місце порушення цілісності скла відлікового механізму, а також пошкодження правої частини захисного скла в місці встановлення пломби, яка вільно відхиляється. Зазначене свідчить про непридатність лічильника до експлуатації.

Із протоколу №740 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 23.03.2018 року вбачається, що комісією ПАТ «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення, було прийнято рішення про задоволення повністю акту про порушення №000416 від 13.03.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно з положеннями пункту 22 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, у тому числі й у фінансовій галузі.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязання у правовідносинах, в яких одна сторона повинна виконати на користь іншої сторони певні дії, а друга сторона має право вимагати виконання цього зобовязання, при цьому, як визначено статтею 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору й вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ст. ст. 37, 39, 40 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Оператор газорозподільної системи не може провадити діяльність з видобутку, транспортування або постачання природного газу. Оператор газорозподільної системи має бути юридично та організаційно незалежним від інших видів діяльності на ринку природного газу, не пов'язаних з розподілом природного разу. Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором (НКРЕКП).

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із субєктами ринку природного газу, визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газопостачальних систем регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 року (надалі Кодекс газорозподільних систем).

Відповідно до п.п. 1,5 глави 5 розділу Х Кодексу газорозподільних систем комерційний вузол обліку (комерційний ВОГ) та його складові мають бути опломбовані пломбами з тавром відповідного органу, уповноваженого на проведення метрологічних робіт, та пломбами заводу-виробника. Власник комерційного ВОГ або сторона, відповідальна за збереження комерційного ВОГ, згідно з відповідним договором про відповідальне зберігання та/або актом про пломбування чи іншим документом, який був оформлений при встановленні пломб / магнітних індикаторів, відповідає за збереження і цілісність пломб (номерних, з відбитками тавр), пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), та гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал.

Сторонами не заперечується факт пломбування вузла обліку та відсутність пошкодження пломби.

Пункт 4 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем визначає значення термінів, які вживаються в цьому кодексі.

Так, зазначений пункт визначає, що контрольний огляд вузла обліку - це виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності ЗВТ (корпусу, скла, кріплення, з'єднання тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, зняття показань ЗВТ, а також з метою виявлення без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій чи оздоблювальних матеріалів несанкціонованого втручання в роботу ГРМ та/або ЗВТ/лічильника газу, а несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи - це втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газоспоживання, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або під'єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу.

Пункт 4 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем також містить розяснення, що несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об'єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Пунктом 1 глави 10 розділу Х кодексу газорозподільних систем визначено: якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, до порушень споживача, які кваліфікуються, як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих обємів (обсягів) природного газу зокрема належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Згідно пункту 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Пунктом 3 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 січня 2006 року за № 53/11927, визначено, що лічильники газу під час експлуатації підлягають експертизі в таких випадках:

-у разі сумніву споживача щодо відповідності показів лічильника об'ємам газу, використаних газовими приладами та пристроями споживача за письмовим зверненням споживача.

-у разі виявлення споживачем ознак порушення конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника газу за письмовим зверненням споживача.

-у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації:

-невідповідності показів лічильника об'ємам газу, використаних газовими приладами та пристроями споживача;

-ознак порушень конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника;

-ознак зняття мастичних пломб або порушення повірочного тавра;

-зриву або пошкодження пломб газопостачальної (газотранспортної) організації на лічильнику газу або на патрубках лічильника;

-пристроїв, які застосовані для навмисного заниження показів лічильника газу.

При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного субєкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного субєкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок необлікованого або облікованого частково обєму природного газу внаслідок порушення не здійснюється.

З викладених вище норм права вбачається, що оспорювані позивачем дії відповідача ПАТ «Запоріжгаз» не суперечить вимогам Кодексу газорозподільних систем та прямо передбачені Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи. Судовим розглядом встановлено, що порушення, які були встановлені працівниками ПАТ «Запоріжгаз» 13.03.2017 року, а саме те, що у лічильника маються дефекти, що відноситься до ознак несанкціонованого втручання у газовий лічильник підтверджені висновком експертизи від 20.03.2018 року №256.

Посилання скаржника на те, що розгляд справи був проведений за її відсутності не заслуговує на увагу, оскільки в матеріалах справи наявна заява позивача ОСОБА_7 від 12.12.2018 року в якій вона просить розглядати справу за її відсутності.

Інші доводи також не свідчать про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Судом достовірно встановлено обставини справи, таким чином висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, суд надав належну оцінку наданим суду доказам і дійшов правильного висновку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Тому колегія суддів погоджується із висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у звязку із тим, що спосіб захисту порушеного права не відповідає визначеним статтею 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення вимог ст. 12 ЦПК України позовні вимоги щодо дій ПАТ "Запоріжгаз" належним чином не мотивовані та не доведені. Позивач не довів які негативні наслідки настали для нього внаслідок бездіяльності ПАТ і яким чином були порушені його права та інтереси.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 грудня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: