Справа № 159/4664/19
Провадження № 2/159/1237/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її та на неповнолітньої дитини сторін утримання,

в с т а н о в и в:

Позивач 19.08.19 р. подала до суду вказаний вище позов, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, а саме: по 1 800 грн щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону; а також на її користь на її ж утримання у твердій грошовій сумі по 1 500 грн щомісячно з дня подання розглядуваного позову до суду і до досягнення спільною неповнолітньою дитиною сторін дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони уклали шлюб 24.05.18 р.. За час шлюбу у сторін народилась вказана вище спільна неповнолітня дитина. Фактичні шлюбні відносини сторін припинились і вони проживають окремо. Відповідач добровільно коштів на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін, яка залишилась проживати разом з нею, перебуває на повному її утриманні, не надає. Її доход є недостатнім для належного утримання дитини. Покликаючись на ст. ст. 180, 141, 184, 181, 182, ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., зазначає, що відповідач має несталий доход від заробітків; інших аліментних зобов`язань та утриманців не має, Закон України «Про Держаний бюджет України на 2019 рік», просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 25.09.19 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) без виклику сторін.

Відповідачеві копію вказаної вище ухвали про відкриття провадження у справі із копією позовної заяви та з доданими до неї матеріалами надіслано у встановленому законом порядку і під розпис вручено 01.10.19 р..

08.10.19 р. відповідачем подано до суду відзив на позову заяву, у якому зазначено, що він позов визнає частково, а саме: в частині наявності у нього обов`язку по утриманню вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін, але - в сумі 1 200 грн на місяць. Зазначає, що він у 2017 р. отримав внаслідок ДТП ушкодження здоров`я та переніс два оперативних втручання, протягом трьох після цього був непрацездатний. З 2017 по 2018 р. мав 3 гр. інвалідності. На сьогодні стан його здоров`я не є задовільним і він не має можливості працювати. Він надає посильну допомогу на утримання дитини. В даний час він потребує повторного оперативного втручання, доходу не має, є обмежено працездатним. Тому не має змоги сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, про який просить позивач. Відтак матеріальної змоги надавати утримання самому позивачеві, він не має. На даний час він є безробітним, влаштуватись на роботу змоги не має, за кордон на заробітки не їздить, будь - якого майна у своїй власності не має. Вважає, що достатньо доказів на підтвердження такої своєї вимоги позивач не надала. Просить відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення з нього аліментів на утримання останньої.

10.10.19 р. позивачем отримано під розпис копію відзиву на позовна заяву з додатками.

За станом на 22.10.19 р. позивачем не подано до суду відповіді на відзив на позовну заяву.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 24.05.18 р., сторони уклали шлюб тоді ж, актовий запис № 189.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження вказаної вище неповнолітньої дитини, сторони є батьками останньої.

Відповідно до копії будинкової книги та довідки про місце проживання позивача, вона проживає у АДРЕСА_1 та разом з нею проживає спільна неповнолітня дитина сторін.

Таким чином позивачеві належить право вимоги за розглядуваним позовом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., що ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 р. та набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, про що свідчить поданий до суду позов, кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дитиною, належну матеріальну допомогу на її утримання не надає, отже, він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом із спільною неповнолітньою дитиною сторін.

Таким чином, позовні вимоги стосовно присудження на користь позивача аліментів є обґрунтованими та суд визнає їх підставними та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем, на даний час не досягла трирічного віку. Даних про те, що відповідач працює та має несталий доход, а також про розмір такого доходу - позивачем суду не надано.

З огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування на даний час ним суду не надано, дані про інших утриманців у розпорядженні суду відсутні, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі, однак, у розмірі, меншому ніж той, про який просить позивач, з врахуванням стану його здоров`я та доводів на необхідність лікування, що заслуговують на увагу.

При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.

За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій, а саме: в розмірі 1 200 грн - щомісячно на підставі ст. 184 СК України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року 1 626 гривень, з 1 липня 1 699 гривень, з 1 грудня 1 779 гривень.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача як непрацездатної дружини, то суд вбачає підстави для відмови у задоволенні такої вимоги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів.

У матеріалах справи відсутні докази про наявність у відповідача будь - яких доходів, будь - якого матеріального активу як джерела виплати аліментів на утримання дружини.

Доказів протилежного позивач суду не надала.

Тому суд приходить до висновку про відсутність у відповідача можливості сплачувати аліменти на дружину до досягнення дитиною 3 - річного віку

Так як утримання дитини є обов`язком відповідача, а виплата допомоги дружині - за змістом норми ст. 84 СК України - пов`язана з можливістю чоловіка надавати таку допомогу, підстав для стягнення аліментів на утримання позивача відсутні.

А тому у цій частині у задоволенні вимог позивача слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн, 40 коп..

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 84, 180 182, 184 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і. н. НОМЕР_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і. н. НОМЕР_2 , уродженки смт. Люблинця Ковельського району Волинської області, і. н. НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 200 (одна тисяча двісті) грн щомісячно, починаючи з 19.08.19 р., та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць врозмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і. н. НОМЕР_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, на доход держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн, 40 коп..

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , 23.01.2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , і. н. НОМЕР_2 , і. н. НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк