Справа № 219/5690/19
Провадження № 2/219/1969/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Погрібної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Мирошниченко О.Л.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившим право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача забари ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до якого просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є наймачем квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є її сином та зареєстрований за вказаною адресою, але з 2003 року за місцем реєстрації не проживає, особистих речей в квартирі не має, оплату за комунальні послуги не здійснює. Факт реєстрації відповідача у даній квартирі перешкоджає позивачу оформити житлову субсидію, що негативно впливає на її майновий стан.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутністт, підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. До початку судового засідання на електрону адресу суду від нього надійшла заява, згідно якої він просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ордеру, виданого 10 березня 1986 року начальником ЖЕУ, ОСОБА_1 , яка працювала лаборантом на підприємстві завод «Победа Труда», була надана житлова площа на період праці на підприємстві. Гуртожиток знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 560 від 22.04.2019 року, яка видана паспортистом РЕД КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - намач; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 донька; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 син; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 онука.

Згідно акту від 02.05.2019 року, складеного у складі майстра Комунального підприємства «Бахмутська житлова управляюча компанія» Вовкогон Т.Н. та коменданта гуртожитку ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не проживає за вказаною адресою з 2003 року по теперішній час.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України).

Ордер це по суті правоустановчий документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, до компетенції якого входить прийняття рішення про надання житла та видача документа, який є єдиною правовою підставою на вселення громадянина особисто або з його сім`єю у жиле приміщення.

Відповідно до статті 61 Житлового кодексу Української PCP від 30.06.1983 № 5464-Х із внесеними до нього змінами користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано відповідно до діючого законодавства ордер.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.7, 12, 13, 76, 263, 264, 265, 272, ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившим право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.М. Погрібна