Постанова

Іменем України

10 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 641/2390/17

Провадження № 61-30444св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

представник Державної казначейської служби України - Мельниченко Віталій Сергійович,

треті особи: Голова Вищої ради правосуддя Бенедисюк Ігор Михайлович, народний депутат України Каплін Сергій Миколайович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України та заступника прокурора Харківської області на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року у складі судді Григор`єва Б. П. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Кругової С. С., Пилипчук Н. П., Піддубного Р. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України треті особи: Голова Вищої ради правосуддя Бенедисюк Ігор Михайлович, Народний депутат України Каплін Сергій Миколайович про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що листом прокуратури Харківської області від 25 листопада 2016 року № 15/1-299-16 його проінформували про те, що кримінальні провадження № 000010, № 0000495,

№ 0000170 об`єднані в одне провадження, розслідування по ним проводить старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Малинко В.Є. До цих подій по кожному із кримінальних проваджень прокуратурою Харківської області неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження, які були скасовані судами.

06 грудня 2007 року Харківський апеляційний адміністративний суд частково задовольнив його позовні вимоги до Харківського національного університету внутрішніх справ в частині поновлення на роботі, стягнення суми, перерахунку вислуги років. Постановою суду встановлено, що дії відповідача не відповідали дисциплінарному уставу.

23 квітня 2008 року він звернувся до прокуратури Харківської області з заявою, яка стосується його незаконного звільнення з роботи, невиконання постанови суду, невиплати заробітної плати. Матеріали були перенаправленні до прокуратури Комінтернівського району м. Харкова, яка неодноразово виносила необґрунтовані постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які були скасовані судами першої інстанції, а суди апеляційної інстанції залишали їх в силі.Після зазначених подій матеріали були передані до прокуратури Харківської області та 26 грудня 2012 року була відкрита кримінальна справа № 000010.

26 вересня 2014, 21 листопада 2014, 27 серпня 2015, 30 жовтня 2015,

24 грудня 2015, 28 березня 2016 року слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 виносив постанови про закриття кримінального провадження, які були скасовані постановами суду. В ухвалах суду було зазначено, що слідчим не проведено жодної слідчої дії, постанови слідчого є ідентичними за змістом. 20 листопада 2015 року Червонозаводський районний суд м. Харкова скасував постанову прокуратури Харківської області від 30 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження. Нічого не змінилось і в наступних постановах слідчого. Слідчий не проводив необхідних слідчих дій, а судові ухвали про зобов`язання провести слідчі дії повністю ігнорував. Коли

06 липня 2015 року він знайомився з матеріалами кримінального провадження в суді, то побачив, що зникло процесуальне рішення, а саме постанова прокурора про скасування винесеної ОСОБА_3 постанови

від 26 вересня 2014 року, таким чином ОСОБА_3 знищує процесуальні документи. Також в своїх заявах від 17 липня 2014 року та від 02 вересня 2014 року йшла мова про злочини скоєнні працівниками Харківського національного університету внутрішніх справ, прокуратури Комінтернівського району м. Харкова, прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури України (далі-ГПУ) та інших. Постановами Печерського районного суду м. Києва були задоволені його скарги та визнана неправомірною бездіяльність ГПУ відносно невиконання постанови суду. ГПУ надсилала матеріали на перевірку до прокуратури Харківської області, яка в свою чергу надсилала матеріали до прокуратури Комінтернівського району м. Харкова та нічого не змінювалось.

На підставі вказаного, ОСОБА_1 просив суд відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 512 000,00 грн, завдану внаслідок злочинної бездіяльності посадових осіб при проведенні перевірки в рамках кримінального провадження № 0000010 та зобов`язати Державну казначейську службу України перерахувати йому вказані грошові кошти.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 7 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач неодноразово звертався до суду щодо оскарження дій прокурорів про внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, йому тривалий час довелося захищати свої порушенні права. Факт порушення прав ОСОБА_1 встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, що відповідно до статті 1174 ЦК України є підставою для відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконними рішеннями, дією і бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 і прокуратури Харківської області відхиллено. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова

від 28 липня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що підставою для відшкодування моральної шкоди є встановлення преюдиційними судовими рішеннями Червонозаводського районного суду м. Харковапротиправності бездіяльності прокуратури Харківської області, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до спірних правовідносин положень статті 1174 ЦК України. Розмір моральної шкоди визначено відповідно до поданих доказів, вимог розумності й справедливості.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова

від 28 липня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Харківської області

від 23 жовтня 2017 року в частині незадоволених позовних вимог й задоволити позов повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції правильно застосували норми закону щодо відшкодування моральної шкоди, проте не досліджені всі обставини справи, на які він звертав увагу у позовній заяві, де він детально пояснював всі обставини по кожному із кримінальних проваджень. Зазначає, що суди не звернули уваги на такі моменти, як неодноразове винесення постанов про закриття кримінального провадження, які були скасовані судами, як безпідставні й незаконні.

У касаційних скаргах, поданих у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державна казначейська служба України і заступника прокурора Харківської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Касаційні скарги Державної казначейської служби України і заступника прокурора Харківської області є ідентичними й мотивовані тим, що посадовими особа органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно ОСОБА_1 не вчинено і доказів протиправності дій відповідачів позивачем не надано. Вважає, що сам факт скасування постанов про закриття кримінального провадження не свідчить про наявність моральної шкоди, протиправність дій органів прокуратури і причинно-наслідкового зв`язку між ними. На цей час відсутні судові рішення чи висновки компетентних органів, які б встановлювали факт невиконання або неналежного виконання своїх службових обов`язків посадовими особами органів прокурати. Крім того, суди не навели аргументованих мотивів стягнення моральної шкоди у розмірі 7 000,00 грн.

Відзив на касаційну скаргу до суду не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 641/2390/17 з Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

12 червня 2019 року системою автоматизованого розподілу визначено суддю-доповідача у вищевказаній справі.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що підставою для відшкодування моральної шкоди є встановлення преюдиційними судовими рішеннями протиправної бездіяльності прокуратури Харківської області, тому до спірних відносин застосовуються положення статті 1174 ЦК України.

Так, за змістом статті 1176 ЦК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності умов для застосування частини першої статті 1176 ЦК, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто на основі загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Аналогічний висновок про застосування статей 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України висловлено Верховним Судом України у постанові

від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16.

Відповідно до статті 1174 ЦК України відшкодовується шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю прокуратури Харківської області.

За правилами статтями 23, 1167 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суди, з урахуванням наданих доказів, вимог розумності та справедливості, обґрунтовано визначили розмір компенсації моральної шкоди у 7 000,00 грн.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , щодо неповноти з`ясування судами обставин справи не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів, які досліджувались судами попередніх інстанцій та яким надано належну правову оцінку.

Доводи касаційних скарг Державної казначейської служби України і заступника прокурора Харківської області про те, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, не надано доказів протиправності діянь працівників Прокуратури Харківської області, є необґрунтованими, оскільки судами встановлено порушення прав позивача внаслідок протиправної бездіяльності відповідача та наявність шкоди, заподіяної такою бездіяльністю, їх причинний зв`язок. Протиправна бездіяльність полягає у тривалому неналежному виконанні посадовими особами Прокуратури Харківської області покладених на них службових обов`язків, зокрема, проведенні неповної перевірки за заявами позивача, невиконанні попередніх вказівок суду, що підтверджується ухвалами судів, якими були скасовані постанови слідчого Прокуратури Харківської області про закриття кримінального провадження. Такі дії безумовно негативно впливають на моральний стан позивача та призводять до душевних страждань.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги заступника прокурора Харківської області про те, що саме по собі скасування процесуального рішення у кримінальному провадженні не є безумовною підставою для відшкодування з держави моральної шкоди. Проте у цій справі позивач довів, а суди встановили у взаємному зв`язку доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦК України 2004) наявність підстав для часткового задоволення позову.

Інші доводи касаційної скарги до уваги не беруться, оскільки зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 , прокуратури Харківської області і Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішень Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області

від 23 жовтня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова