Єдиний унікальний номер 240/657/17 Номер провадження 22-ц/804/2135/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 24 червня 2019 року у цивільній справі № 240/657/17 за скаргою ОСОБА_1 на незаконні рішення та дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області (суддя першої інстанції Щербак Юлія ОСОБА_3 ), -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Веприцький Юрій Миколайович звернулася до Олександрівського районного суду Донецької області із скаргою на незаконні рішення та дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області.

В обґрунтування скарги посилалася на те, що Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ведеться виконавче провадження № 55439І71 по виконавчому листу № 240/657/17. від 05,12.2017 року, виданому Олександрівським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 50% спільного майна подружжя, в розмірі 1306821,00 грн.

Станом на теперішній час рішення суду, яке стало підставою для видачі зазначеного виконавчого листа, боржником не виконано.

З метою реалізації майнових прав, які станом на теперішній час належать боржникові, нею у грудні 2018 року до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Донецькій області Балдинюка М.Ю. було надіслано клопотання про арешт та реалізацію права оренди земельних ділянок, яке належить боржнику ОСОБА_5 Ї. ОСОБА_6 .

За результатами розгляду даного клопотання державним виконавцем було накладено арешт на перелічені у ньому права оренди, який боржником не був оскаржений. Отже, державним виконавцем частково було задоволено її клопотання в частині арешту майнових прав.

Що стосується тієї частини клопотання, яка стосується реалізації права оренди, то спочатку письмової відповіді у вигляді постанови надано взагалі не було.

У січні 2019 року нею було подано клопотання про залучення суб`єкта оціночної діяльності, яке також було отримано виконавчою службу шляхом поштового зв`язку.

Вже за результатами даного клопотання нею 04 квітня 2019 року було отримано відповідь № 5876 від 20 березня 2019 року за підписом начальника Буханцова О.В., якою їй було відмовлено у залученні суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання задля оцінки прав оренди земельних ділянок, а також у подальшій їхній реалізації з посиланням на ч. 5 статті 93 ЗК України.

Стягувач вважає, що відмова виконавцем у продажу на земельних торгах прав оренди земельних ділянок, які належать боржникові, є необґрунтованою та незаконною.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_4 особисто орендує приблизно 40 земельних ділянок.

З огляду на той факт, що боржник не виконує рішення суду, а навпаки, робить все можливе задля приховання його майна, вважає за законне та доцільне реалізацію права оренди вищезазначених земельних ділянок, що чітко передбачено законодавством.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Веприцький Ю.М. просила суд першої інстанції визнати протиправною відмову у примусовій реалізації в процесі виконавчого провадження № 55439171 на земельних торгах прав оренди земельних ділянок, які орендує боржник ОСОБА_4 ; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області в особі головного державного виконавця Балдинюка М.Ю. та Буханцова ОСОБА_7 В. звернути стягнення на майнові права ОСОБА_4 , а саме: права оренди земельних ділянок, перелічених у скарзі, та реалізувати їх шляхом електронних торгів; визнати протиправною відмову у залученні суб`єкта оціночної діяльності - об`єкта господарювання задля оцінки прав оренди земельних ділянок; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в особі головного державного виконавця Балдинюка М.Ю. винести постанову, якою: призначити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «АРГУМЕНТ-ЕКСПЕРТ» у виконавчому провадженні № 55439171 по виконавчому листу № 240/657/17 від 05.12.2017, виданому Олександрійським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 50% спільного майна подружжя, в розмірі 1306821 грн.; доручити суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання ТОВ АРГУМЕНТ-ЕКСПЕРТ» надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості описаного майна (права оренди земельних ділянок) з метою подальшої реалізації на електронних торгах; внести винагороду виконавця згідно наданому останнім рахунку до виконавчих витрат та компенсувати їх за рахунок стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від реалізації майна.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 24 червня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на незаконні рішення та дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, відмовлено повністю.

Із вказаною ухвалою суду не погодилася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , та подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 просила Донецький апеляційний суд скасувати ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 24 червня 2019 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити скаргу ОСОБА_1 , подану її представником, адвокатом Веприцьким Ю.М. на незаконні рішення та дії державного виконавця.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 24 червня 2019 року було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

08 серпня 2019 року на адресу Донецького апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області і ОСОБА_4 строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 20 серпня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційних скарг Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та ОСОБА_4 отримані (том 3, а.с. 208, 210). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від представника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (том № 3, а.с. 215-216).

В судове засідання апеляційного суду 16 жовтня 2019 року боржник ОСОБА_4 не з`явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 3, а.с. 242).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення стягувача ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи адвоката Хоссейн Емілі, головного державного виконавця Балдинюка М.Ю., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 на незаконні рішення та дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, суд першої інстанції послався на те, що відмова державного виконавця у примусовій реалізації в процесі виконавчого провадження № 55439171 на земельних торгах прав оренди земельних ділянок, які орендує боржник ОСОБА_4 та у заліченні суб`єкта оціночної діяльності, є законною і обґрунтованою.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавчий лист № 240/657/17, виданий Олександрівським районним судом Донецької області 05.12.2017 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 50% спільного майна подружжя, в розмірі 1306821,00 грн.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Із пункту 1 статті ст. 10 вказаного вище Закону вбачається, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вжито ряд заходів щодо стягнення коштів.

13 грудня 2018 року стягувачем на виконання вищевказаного рішення суду заявлено клопотання про накладення арешту та реалізацію права оренди земельних ділянок, які перебувають в оренді у боржника ОСОБА_4

Постановою державного виконавця від 23 січня 2019 року було накладено арешт на право оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які перебувають в оренді у боржника ОСОБА_4

26 січня 2019 року представником стягувача заявлено клопотання про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Аргумент-Експерт», в задоволенні якого було відмовлено, з посиланням на те, що право оренди земельної ділянки може відчужуватися, в тому числі продаватися лише власником земельної ділянки та належне орендарю право користування земельною ділянкою на підставі договору оренди не може бути ним відчужене.

Доводи апеляційної скарги представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що право оренди земельних ділянок є майновим правом, яке може бути відчужено і з моменту укладання та реєстрації договорів оренди земельних ділянок належить ОСОБА_4 і може бути відчужене, про що свідчить положення частини 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом.

Згідно з частиною 6 ст. 93 ЗК України, орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Частиною 4 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Відповідно до частини 2 статті 135 ЗК України, продаж земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) може здійснюватися на земельних торгах виключно з ініціативи власників земельної ділянки.

Звернення стягнення на земельні ділянки або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем під час виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки право оренди земельної ділянки, що перебуває у приватній власності, не може відчужуватися орендарем, так як право належить лише власнику земельної ділянки, то відповідно дане право не може бути відчужене в процесі виконавчого провадження, де боржником є орендар.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про те, що клопотання про звернення стягнення на право оренди та залучення суб`єкта оціночної діяльності є законним і обґрунтованим та повинно бути задоволено в повному обсязі, є безпідставними, оскільки відповідно до статті 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Серед вказаного переліку відсутня така підстава припинення користування земельною ділянкою, як відчуження права оренди земельної ділянки.

Посилання у апеляційній скарзі представника стягувача на перелік лотів з сайту ДП «СЕТАМ» є безпідставним, оскільки з даних прикладів не вбачається, хто є власником земельної ділянки, а також вказаний перелік лотів позбавляє можливості зробити висновки щодо реалізації прав оренди земельних ділянок при виконанні рішень суду, тобто ґрунтується на припущеннях.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали Олександрівського районного суду Донецької області від 24 червня 2019 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , відхилити.

Ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді:

Повний текст постанови складений 21 жовтня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна