Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 522/24109/15-ц

провадження № 61-4334св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 квітня 2016 року у складі судді Домусчі Л. В. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2016 року у складі колегії суддів: Кравця Ю. І., Фальчука В. П., Таваркіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

30 листопада 2015 року акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35 743,36 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за кредитним договором від 24 березня 2006 року № DNH4KS87410117, укладеним між АТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , остання отримала кредит у розмірі 13 367,20 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 24 вересня 2009 року.

У зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань, заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 15 квітня 2010 року з ОСОБА_3 на користь банку стягнуто заборгованість, яка виникла станом на 22 червня 2009 року, у розмірі 25 166,47 грн, із яких 10 141,63 грн - заборгованість за кредитом, 9 092,38 - заборгованість за процентами, 4 257,87 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 500 грн - штраф (фіксована сума), 1 174,59 грн - штраф (процентна складова).

Відповідач борг не погасила, станом на 22 жовтня 2015 року у неї наявна заборгованість у розмірі 58 731,57 грн.

Оскільки частина заборгованості у розмірі 25 166, 47 грн стягнута на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15 квітня 2010 року, позивачпросив стягнути з відповідача залишок боргу та відповідно до пункту 5 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1 678,,26 грн - штрафу (процентна складова) на загальну суму 35 743,36 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2016 року у задоволені позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що банк пропустив встановлену законом позовну давність, що є підставою для застосування положень статті 267 ЦК України та відмови у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2016 року АТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди не з`ясували фактичних обставин справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв`язку з чим дійшли помилкових висновків про пропуск банком позовної давності при зверненні з цим позовом.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом АТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та витребувано зазначену справу з Приморського районного суду міста Одеси.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року вищезазначену справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 522/24109/15-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до укладеного між АТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 кредитного договору від 24 березня 2006 року № DNH4KS87410117 остання отримала кредит у розмірі 13 367,20 грн зі сплатою 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення до 24 вересня 2009 року.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору банк у 2009 році звертався до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 з вимогами про дострокове повернення коштів.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2010 року у справі № 2-2670/10 позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 25 166, 47 грн, яка складається з: 10 141, 63 грн - заборгованості за тілом кредиту; 9 092, 38 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом; 4 257, 87 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована сума); 1 174, 59 грн - штраф (процентна складова).

Звертаючись 30 листопада 2015 року з цим позовом, банк посилався на наявність непогашеного боргу станом на 22 жовтня 2015 року у розмірі 35 743,36 грн, з яких 10 141, 63 грн - заборгованість за кредитом; 19 142, 35 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 29 447, 59 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Звертаючись 20 листопада 2015 року з цим позовом, банк посилався на наявність борту у відповідача станом на 22 жовтня 2015 року у розмірі 35 743,36 грн, із яких 10 141, 63 грн - заборгованість за тілом кредитом; 19 142, 35 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 29 447, 59 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Між тим, наявність рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15 квітня 2010 року про стягнення боргу за кредитним договором свідчить про те, що банківська установа ще у 2009 році змінила строк виконання зобов`язання і з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися.

Банк мав право на стягнення тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, проте звернувся до суду з позовом про повторне стягнення тіла кредиту, стягнення процентів за користування коштами та штрафних санкцій, нарахованих відповідно до умов кредитного договору, що є підставою для відмови у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Такий висновок узгоджується і з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки позовна заява та розрахунок заборгованості не містять вимог щодо стягнення 3 % річних та інфляційний втрат, передбачених статтею 625 ЦК України, а отже і відсутні підстави для застосування таких вимог судом касаційної інстанції, який перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, однак з мотивів, наведених вище.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частинами першою, третьою статті 412 ЦПК України установлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги, зміни рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 квітня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2016 року у мотивувальній їх частині з викладенням її у редакції цієї постанови, та залишення їх без змін в іншій частині.

Керуючись статтями 410, 412, 416, 417, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2016 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:І. О. Дундар

В. І. Журавель Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук