Ухвала

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 183/6553/17

провадження № 61-18510ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про відшкодування сум страхового відшкодування, відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ПрАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування сум страхового відшкодування, відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи його тим, що 13 квітня 2017 року в 11 годин 50 хвилин водій ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля «КАМАЗ-53212», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи маневр «повороту ліворуч», не врахувавши габарити свого автомобіля та не дотримавшись безпечного інтервалу, скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності, у зв`язку з чим її автомобілю було спричинено матеріальний збиток в розмірі 197 573,53 грн.

Зазначала, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладене на нього адміністративне стягнення.

Вказувала, що власником автомобіля «КАМАЗ-53212», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП був ОСОБА_3 та цивільно-правова відповідальність власника автомобіля була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз» в межах страхової суми на одного потерпілого за шкоду завдану здоров`ю 200 000 грн, за шкоду завдану майну 100 000 грн, таким чином у ПрАТ «Європейський страховий союз» виникло зобов`язання по виплаті їй страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн та 18 квітня 2017 року вона направила заяву про страхове відшкодування.

Посилаючись на те, що на теперішній час страхове відшкодування невиплачене, у зв`язку з чим в неї виникло право на пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а винуватець ДТП ОСОБА_1 завдані їй збитки також не відшкодував, а тому просила суд прийняти рішення, яким стягнути з ПрАТ «Європейський страховий союз» суму страхового відшкодування в розмірі 98 000 грн та пеню за прострочення її виплати в розмірі 4 987,26 грн, стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно різницю між завданою шкодою та сумою страхового відшкодування в розмірі 99 570,53 грн, а у разі відмови у стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «Європейський страховий союз» стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 197 573,53 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий союз» страхове відшкодування 92 000 грн та пеню за прострочення виплати суми страхового відшкодування у розмірі 4 987,26 грн, стягнуто з ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП 99 573,53 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат.

07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою нарішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року в указаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимога про відшкодування сум страхового відшкодування, відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 500 = 960 500, 00 грн) та становить 202 557,79 грн. Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані ОСОБА_1 рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про відшкодування сум страхового відшкодування, відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький