ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/918/19 Справа № 176/510/18 Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просила визнати виконавчий напис № 415, виданий 27 січня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 19737,54 грн., таким що не підлягає виконанню (а.с.4-5).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано виконавчий напис № 415, виданий 27 січня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 19737,54 грн., таким що не підлягає виконанню. Вирішено питання судових витрат (а.с. 64-66).

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ "ПриватБанк" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.71-77).

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірний виконавчий напис було вчинено з належним з'ясуванням суми заборгованості та періоду заборгованості, досліджені відповідні документи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.06.2014 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.8), відповідно до якої не визначено яку ж саме із запропонованих кредитних карток виявила бажання отримати ОСОБА_1, чи отримала вона кредитні кошти взагалі.

27 січня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості на загальну суму 19737 грн. 54 коп., щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 червня 2014 року. Дана заборгованість складається з:

- залишку заборгованості за кредитом у розмірі 4051,81 грн.;

- залишку заборгованості за відсотками у розмірі 10337,31 грн.;

- заборгованості з пені та комісії у розмірі 1551,39 грн.;

- заборгованості по штрафам - 797,03 грн.

Всього 16737,54 коп., а з урахуванням витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису, 19737,54 грн. Стягнення здійснюється за період з 04 червня 2014 року по 30 листопада 2016 року (а.с.7).

Постановою державного виконавця Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 06 липня 2017 року відкрито виконавче провадження, з виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання заяви про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Виходячи з положень ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а)нотаріально посвідченої угоди; б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань.

Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року).

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Відповідно до ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Спірний виконавчий напис було вчинено на підставі заяви банку, копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, засвідченої виписки з особового рахунку боржника, письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором без номеру від 04.06.2014 року, підтвердження відправлення цієї вимоги, опис вкладення в цінний лист, копії довіреності представника, копії паспорту представника (а.с.27-34).

З матеріалів справи вбачається, що між банком та ОСОБА_1 04.06.2014 підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

Дана заява була надана банком і нотаріусу, яким було вчинено спірний виконавчий напис.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що з даної заяви неможливо встановити, яку суму кредитних коштів було надано ОСОБА_1, під які саме відсотки, період на який було надану дану суму, також у самій заяві про не обумовлено сплата та як наслідок цього стягнення пені, комісії та штрафів.

З наданого розрахунку заборгованості також не можливо встановити його правомірність, оскільки з нього вбачається, що процента ставка періодично змінювалась та становила 34,8% то 43,2%, в той час коли банком взагалі не надано будь яких відомостей стосовно процентної ставки.

Колегія суддів наголошує на тому, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно встановив, що кредитна заборгованість не є безспірною, та що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст.375 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: