ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 березня 2019 року

м. Харків

справа № 643/4834/18

провадження № 22ц/818/1258/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

Позивач - ОСОБА_1,

Відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат по оплаті житлово-комунальних послуг,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2018 року, ухвалене суддею Горбуновою Я.М., повний текст якого виготовлений 04 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 159189,11 грн. в якості відшкодування витрат по оплаті житлово-комунальних послуг квартир АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.04.2015 р. встановлено факт проживання позивача з відповідачем однією сім'єю без укладення шлюбу з 11.11.2003 р. по 01.04.2014 р. За кожним визнано право власності по1/2 частині нерухомого майна, в тому числі квартири АДРЕСА_1. Позивачем також подано позов до Київського районного суду м. Харкова про поділ в натурі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, справа на даний час не розглянута. Тому до дійсного часу право власності на зазначені квартири зареєстровані лише за відповідачем. Оскільки вказані квартири були придбані на ім'я ОСОБА_2 особисті рахунки зі сплати комунальних платежів були оформлені на відповідача ОСОБА_2 Позивач зареєстрована та мешкає за іншою адресою. З 01.04.2014 р. позивач не проживає однією сім'єю з відповідачем, не користується зазначеними квартирами. З моменту придбання у власність зазначених квартир відповідач не утримує майно, не сплачує комунальні послуги. Однак будучи співвласником вказаного майна позивач з квітня 2014 р. по дійсний час самостійно сплачує комунальні послуги, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача 1/2 частину сплачених позивачем платежів у розмірі 159189,11 грн.

Відповідач через представника надав відзив, в якому зазначив що не згоден з позовними вимогами так як по-перше, позивач утримує оригінали усіх договорів купівлі-продажу нерухомості та договорів на постачання комунальних послуг та всі ключі від спільного нерухомого майна. По-друге, позивач хибно вважає себе співвласником цієї нерухомості, оскільки не набула права власності в порядку встановленому законом за відсутності державної реєстрації цього права. По-третє, посилання позивача на ст.ст. 66,67,168 ЖК та Закон №1875-VI є необґрунтованими, оскільки вказані норми регулюють господарські відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. По-четверте, позивач просить стягнути з відповідача суми сплачені поза межами строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Позивач через представника у відповіді на відзив зазначив, що хоча позивач і не зареєструвала право власності на квартиру, але вона добросовісно виконувала обов'язки споживача комунальних послуг щодо їх оплати у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.1212 ЦК України у позивача є право вимагати повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Учасники спільної часткової власності, як це випливає із змісту ст.540 ЦК України несуть часткову відповідальність по спільних боргах у рівній частці.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування витрат по оплаті житлово-комунальних послуг квартир АДРЕСА_1 у розмірі 133 217 грн.(сто тридцять три тисячі двісті сімнадцять). В задоволенні іншої частини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати рішення Московського районного суду м.Харкова від 06.09.2018 року по справі №643/4834/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянт вважає доводи позивача необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції постановленим з порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права.

На думку апелянта, оскільки позивач не є власником квартир, а також не є споживачем житлово-комунальних послуг за цими адресами у розумінні Закону, з чого вбачається відсутність обов'язку сплати комунальних послуг. Оскільки оплата житлово-комунальних послуг не узгоджена з відповідачем, то сплачені платежу не можуть вважатися оплатою житлово-комунальних послуг. Крім того, апелянт зазначає, що він не згодний із вартістю житлово-комунальних послуг, наданих виконавцями, оскільки вони надавалися неналежним чином, не в повному обсязі і в тому числі у періоди відсутності відповідача за вказаними адресами. Звертає увагу суду на те, що позивач не є ні співвласником квартир № АДРЕСА_1, ні споживачем зазначених житлово-комунальних послуг. Сама позивач у своїй позовній заяві зазначала, що вона станом на час розгляду справи не зареєструвала за собою право власності на квартири № АДРЕСА_1. Зважаючи на це, вона не набула правового статусу власника вказаних об'єктів нерухомості.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.04.2015 р. встановлено факт проживання ОСОБА_1 до ОСОБА_2 однією сім`єю без укладення шлюбу з 11 листопада 2003 року до 01 квітня 2014 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину наступного майна:

- Земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_1, Реєстраційний номер земельної ділянки: 73, опис майна: земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована на території Гурзуфської селищної Ради Україна, АДРЕСА_7, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 17.10.2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого ПН Ялтинського міського нотаріального округу ОСОБА_14, зареєстровано в реєстрі за № 578;

- Об'єкт незавершеного будівництва (двоповерховий котедж Корпус № 19 літ. «А4» з двома терасами), реєстраційний № об'єкту у РПВН: 38413813, готовність якого складає 80%, на земельній ділянці № 1/13 площею 0,0565 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташований за адресою: АДРЕСА_6, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 10.12.2012 року, посвідченого ПН Севастопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 2952;

- Об'єкт незавершеного будівництва / двоповерховий котедж Корпусу N9 31 літ. «А16» з двома терасами /, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00, готовність якого складає 80%, на земельній ділянці НОМЕР_3 площею 0,0476 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ПП «ЮГ-ІНВЕСТ-СТРОЙ» та ОСОБА_2 19.02.2014 року, посвідченого ПН Севастопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 410;

- Шестикімнатна квартира, загальною площею 192,8 кв.м., розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_1, на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених ПН ХМНО Олійник Л.М., за реєстровими номерами 4546, 4536, 4542, 4532, 4799, 4803, реєстраційний № 19528930, номер запису П-2-30206 в книзі 1;

- П'ятикімнатна квартира, загальною площею 173,6 кв.м., розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_2, на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених ПН ХМНО Олійник Л.М., за реєстровими номерами 2828, 1982, 2832, реєстраційний номер 10798549, номер запису П-2-13434 в книзі 1;

- Семикімнатна квартира, загальною площею 207,0 кв.м., розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_3, на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених ПН ХМНО Олійник Л.М., за реєстровими номерами 6154, 5712, 6140, 6158, реєстраційний номер 4855030, номер запису П-2-29224 в книзі 1;

- 47/100 частин семикімнатної квартири № 8, що складається з приміщень № 3,4, 5, II, III житловою площею 60,7 кв.м., з відповідною частиною місць спільного користування, розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_4, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 19.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Грузковою Ю.В., зареєстровано в реєстрі за № 4861;

- 28/200 частин квартири № 8, що складається з приміщення N° 8 житловою площею 17,5 кв.м., з відповідною частиною місць спільного користування, розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_4, на підставі договору купівлі-продажу від 24.02.2012 року, посвідченого ПН ХМНО Гордніченко О.А., р№ 48;

- Квартира № 54 (будівельний номер квартири 48, який відповідає номеру 1-ВТ-1 квартири за проектом), розташована на 8 поверсі IV черги будівництва багатофункціонального комплексу будівель житлового і нежитлового призначення - квартирного (багатоквартирного) житлового будинку літ. «В-10» загальною площею 56,4 кв.м., житловою - 52,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1

- Трикімнатна квартира, загальною площею 119,0 кв.м., розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_5, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.01.2008 року ПН ОМНО Іллічовою Н.А. за реєстровим номером 671;

- Нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 13-1-:- 13-5,13-2а, 13-7 загальною площею 122,6 кв.м. в літ. «А-5», розташовані за адресою: Україна, АДРЕСА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова по справі № 2-7550/05 від. 29.07.2005 року, реєстраційний номер об'єкта згідно з витягом з Державного реєстру прав за 01;

- Нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 33-1-:- 33-4 загальною площею 59,2 кв.м. в літ. «А-5», розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова по справі № 2-7550/05 від. 29.07.2005 року, реєстраційний номер об'єкта згідно з витягом з Державного реєстру прав за 01;

- 11/25 частин квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_2 16.05.2008 року, посвідченого нотаріусом Першої Ялтинської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за номером 3-2576.

Як вбачається з матеріалів справи право власності на 1/2 частину спірних квартир визнано за позивачем, відкритий один особистий рахунок на ім'я відповідача ОСОБА_2, та сторони не встановлювали порядок користування спірними квартирами.

У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. (абз. 10, 13 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».)

Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення оспорюваних відносин, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четвертастатті 544 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов'язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування.

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Сторони по справі не оспорюють факт надання житлово-комунальних послуг і факт оплати позивачем цих послуг (квартплата, опалення, вивіз ГБО, холодна вода, каналізація, природний газ) за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4 по особовим рахункам №109496644, №113231818, №109496658, №109496655, №109496667, №109496713, №113261645, №109496706, №109496709 у сумі 318 378,21 грн. за період з 01.04.2014 р. до лютого 2018 р.

Позивач дійсно не зареєструвала у встновленому законом порядку за собою право власності на частки даних квартир за рішенням суду.

Однак, згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже реєстрація права власності є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо підстав виникнення такого права.

Отже доводи відповідача про те, що станом на час розгляду справи позивач не зареєструвала за собою право власності на квартири № АДРЕСА_1 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки таке право визнано за нею судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Крім того, статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з у рахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності, яка встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), підлягають стягненню суми сплачені за комунальні послуги з квітня 2015 року.

З урахуванням того, що за ОСОБА_1 рішенням Київського районного суду м. Харкові від 17.04.2015 року визнано право власності на 1/2 частину майна, то з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 133 217 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів того, що наявні підстави для зменшення розміру плати за надані послуги та для несплати вартості житлово-комунальних послуг визначені ст.. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна